SVENSKA LÖFÄNGAR. 19 
af en verklig ljustlunger. Något liknande torde i allmänhet inträffa i 
våra löffällande skogar och särskildt utprägladt i bokskogen. I den 
löffällande skogen är emellertid en omständighet härvidlag af den allra 
största betydelse, nämligen det starkare ljus, som kommer växterna till 
godo, medan träden ännu äro olöfvade eller blott svagt löfvade. Af 
de nakna grenarne och kvistarne hindras nämligen ljusets tillträde en- 
dast i ringa mån. I de täta hasselbestånd, hvarest ljuset under som- 
ernår belysningen under våren mycket 
maren endast utgör = eller => 
höga belopp, > till SS af ljuset på fritt fält. Vid en sådan belysnings- 
styrka försiggår näringsarbetet med mycket stor liflighet. Det starkare 
vårljuset spelar därför en viktig roll i löfskogsväxternas ekonomi. En 
hel grupp växter, nämligen många af våra mest utpräglade vårväxter 
begagna sig uteslutande af denna tid med dess starkare ljus för sitt nä- 
ringsarbete. I löfskogarne, synnerligast i dem som om sommaren äro 
starkt beskuggande t. ex. bokskogen, finnes en rikedom på hvitsippor 
och gulsippor, svalört (Ranunculus ficaria), nunneört (Corydalis) m. fl., 
som tidigt på våren och under den första delen af sommaren kläda 
marken med ett blomsterrikt täcke, men sedermera helt och hållet för- 
svinna från jordytan. Andra förrätta under våren sitt viktigaste närings- 
arbete och föra under sommaren, sedan skogen löfvats, ett mer tynande lif. 
Men icke blott för de skogen åtföljande gräsen och örterna, utan 
äfven för träden själfva har det starkare vårljuset sin stora betydelse. 
Hvar och en som sett en bokskog slå ut, torde erinra sig, att det är 
de nedre grenarne på stammen, som först utveckla sina blad och först 
sedan kommer turen till de öfre och yttersta grenarne i kronan. Ett 
liknande förlopp kan ofta iakttagas hos lönn, lind och andra mer skugg- 
— fördragande träd. De under sommaren mest beskuggade grenarne slå 
sålunda först ut, hvarvid de under sin utveckling komma i åtnjutande 
af största möjliga ljusmängd, hvilket har sin betydelse såväl för bladens 
normala utveckling som för deras näringsarbete. 
En alldeles analog fördelning i afseende på utslagningstid finnes 
mellan de olika trädslagen i ett löfskogsbestånd. Underbeståndet af 
lägre och högre buskar, såsom hassel, hagtorn, olvon, try, hägg etc. ha 
fullt utvecklade blad, innan öfverbeståndet af ek, ask, lönn etc. hunnit 
slå ut. I barrskogarne, i synnerhet de mer slutna saknas den rikliga 
underväxten af buskar. Jämföres en barr- och en löfskog med hvar- 
andra under sommaren, företer löfskogen en mycket rikare undervege- 
tation än en barrskog med samma beskuggningsgrad. Orsaken är tyd- 
ligen att söka i det starkare ljus, som under våren kommer löfskogs- 
växterna till godo. 
