SKOGSVÅRDSFÖRENINGENS TIDSKRIFT 1905, H. I. 
Några iakttagelser vid tillgodogörande af 
stormfälld skog. 
I Sverige och andra nordliga länder har vintern ansetts som rätta 
afverknings- och utdrifningstiden. Endast då det gällt fällning af mindre 
värdefulla sortiment, som vanligen erhållits genom gallring och rens- 
ningshuggning, har afverkningen skett på sommaren. Hvarför man här 
ej hugger timmer vid denna tid, beror på den större tillgång på arbets- 
kraft man har om vintern samt lättvindigare transportförhållanden än 
på sommaren, hvarigenom dessa arbeten kunna verkställas synnerligen 
billigt. Men det sommarfällda virket anses äfven, till skillnad från det 
om vintern fällda, blifva sprickigt på grund af den hastiga uttorkningen 
samt understundom behäftadt med blåyta. 
I vårt land har man, som nämnts, ej gjort några större försök med 
sommarfällning, så framt man ej genom tidiga vårstormar och andra dy- 
lika orsaker rent af därtill tvingats. I utlandet däremot, hvarest man oftast 
äfven vill tillgodogöra sig barken, är förhållandet omvändt. Där ser 
man nämligen mycket ofta virket ligga kvar öfver sommaren på afverk- 
ningstrakten. De erfarenheter, man därstädes vunnit, torde utmynna i: 
1:0 Att virke, som ej fullständigt hinner uttorka före rötmånaden, 
erhåller stockblånad. Möjligen spridas vid denna tid blåytsvampens spo- 
rer, som då finna lämplig grobädd i den fuktiga splinten. 
2:0 Att virke, som fälles så tidigt, att det fullständigt uttorkar före 
rötmånaden, ej blir blått, men väl söndersprucket. 
Afverkar man alltså träden i saftiden för att erhålla den då lätt 
aftagbara barken och låter dem sedan ligga kvar å hygget, bli de vis- 
serligen fria från blåyta, men fullständigt sönderspruckna. Låter man 
åter barken sitta kvar å stockarne, spricka dessa mindre, men bli van- 
ligen bemängda med blåyta. Samma blir förhållandet, om de fällas och 
barkas kort före rötmånaden, så att virket intill denna tid ej hinner 
uttorka. 
Häraf synes framgå att man ovillkorligen skulle ha att välja mellan 
stockblånad eller sprickor, hvilketdera man för tillfället vill föredraga. Äfven 
för oss svenskar skulle det vara af stor betydelse att veta, huru vi skola 
