42 LITTERATUR. 
LITTERATUR. 
»Leitfaden der Forstinsektenkunde», af OTTO NÖSSLIN, professor i zoologi 
och forstzoologi vid Tekniska Högskolan i Karlsruhe. Paul Pareys förlag, Berlin 
1905. 454 sidor med 356 illustrationer. Pris bunden 10 Mark. 
Detta arbete afser att utgöra en möjligast kortfattad, men på vetenskapens 
höjd stående lärobok till stöd vid föreläsningar eller vid förberedelse till examen. 
Jämte arbetets vetenskapliga, för akademisk undervisning lämpade karaktär har, 
enligt författarens förord, alltid beaktats, att den forstliga entomologien icke är en 
ren, utan en på skogshushållningens intressen tillämpad vetenskap och därför städse 
måste hafva för ögonen praktikens mål. 
I öfverensstämmelse med detta program är arbetet icke nedtyngdt af alltför 
vidlyftiga artbeskrifningar; tyngdpunkten hvilar på biologien — denna har ock lagts 
till grund för större släktens gruppering på sidan om den rent vetenskapliga syste- 
matiken — och på de åtgärder, som ur skogsvårdens synpunkt kunna och böra vid- 
tagas mot skadeinsekterna. 
Under det att för skogen mindre viktiga insekter behandlats jämförelsevis 
knapphändigt, har naturligtvis åt en del släkten och arter gifvits ansenligare ut- 
rymme, t. ex. snytbaggar, barkborrar, tallspinnaren, nunnan, tallmätaren m. fl. 
Särskildt har nunnan fått åt sig beskärd en utförligare behandling än någon 
annan insektart — hela 18 sidor, medan t. ex. tallspinnaren fått nöja sig med 10. 
Enligt författarens åsikt är nunnan ock för granen den farligaste insekt man kän- 
ner. Enär hon, såsom bekant, nyligen visat, att hon också i vårt land kan spela 
en ganska obehaglig roll, och då hos oss röster sökt göra sig gällande för bestri- 
dande af de här vidtagna bekämpningsåtgärdernas ändamålsenlighet, torde det för 
tidskriftens läsare möjligen vara af intresse att erfara författarens åsikter härom, 
helst förf. ganska mycket sysselsätter sig med den svenska härjningen, Han säger 
bland annat: 
»Den sista nunnehärjningen i Sverige (1898—1901) är af största intresse, och 
detta af följande skäl: 
1. Hafva här de ännu helt färska erfarenheterna vid nunnehärjningen 1889— 
1892! kommit till användning. 
2. Har man tillvägagått med beaktansvärd eftertanke och efter en klar plan. 
3. Har det endast vid denna härjning lyckats för hushållaren att bjuda ”halt' 
åt härjningen.» 
Vidare anföres: »Beundransvärd var därvid regeringens energi och offervillig- 
het. Oaktadt nunneområdet, som hade ungefär 30 km. i största utsträckningen, om- 
fattade mest privat- (och kommun-) skogar, blefvo dock genast rikliga statsmedel 
ställda till förfogande och använda på rationellaste sätt. Så anställdes flera ento- 
mologer för vetenskapliga undersökningar, en skogstjänsteman sändes för inhäm- 
tande af noggrann kännedom till Bayern och Österrike. Enär äfven i Sverige skogs- 
personalen blef öfverraskad af den redan utbrutna härjningen (upptäcktsåret 1898 
fanns kalätning redan på 525 har), så afstods från alla metoder för direkt utrotning 
och riktades all verksamhet på att hindra härjningsområdets utvidgning. Limnin- 
gen blef efter förutgången äggrevision inskränkt till områdets svagare äggbelagda 
yttre zoner, men samtidigt anställdes hvarjehanda profförsök för senare eventuell 
användning.» 
! I Bayern. 
