64 . GUNNAR ANDERSSON. 
lagda. Äfven skiftesgränser ha inom de skiftade byarne ej sällan fått 
tjäna som skyddsskogsgräns. Å den sammanlagdt ungefär 850 km. 
långa gränsen för skyddsskogarna, falla 375 km. eller 44 2 på gräns 
af detta slag. 
Naturgränsen har därjämte fått användning. De talrika sjöarna 
och deras tillopp äro visserligen sällan skarpa biologiska gränser, men 
de träffas ofta så talrikt, att 
det blir möjligt inom i öfrigt 
skäligen likartade områden 
utvälja någon så belägen, 
att ungefär lika delar komma 
åt hvartdera hållet. Äfven 
äro dessa gränser ej sällan 
ägnade att medgifva särskil- 
jandet från hvarandra af de 
ofta synnerligen olikartade 
norr- och sydsluttningarna 
på höjder och bergåsar. De 
ha dessutom den stora för- 
delen, att i respektive trak- 
ter vara allmänt kända, lätt 
funna och omöjliga att för- 
flytta. Naturgränserna ut- 
göra 388 km. eller 46 & af 
hela gränsen. 
Det ötredje slaget. af 
gräns är sådan, som icke 
redan förut förefinnes utan 
efter definitiv fastställelse af 
Fig. 4. ”Tallskog under Fiskviken vid Landösjön, Of- skyddsskogarnas område 
ferdals sin. Höjd c. 12 m, medeldiam. i brösthöjd ce. måste å marken UppPgåS och 
17 cm. (7 eng. tum), ålder omkr. 50 år. — Förf. fot. angifvas. De stora svårig- 
heter, som i hvarje särskildt 
fall härvid möta, ha gjort, att vi sökt i möjligast ringa mån föreslå dess 
användning, hvilket dock det oaktadt måste ske i tvenne olika fall. 
Mången gång gäller det att komma öfver från en natur- till en skiftes- 
gräns eller från tvenne natur- eller tvenne skiftesgränser, hvilka icke ome- 
delbart beröra hvarandra. Då måste ju dessa förenas med en upp- 
tagen gräns af någon eller några km. längd. Då gäller det i första 
rummet att på det enklaste, billigaste och lättast igenkännliga sättet 
fastställa själfva gränsen, och därför synes det som om den räta linjen, 
