FÖRSLAGET TILL SKYDDSSKOGAR INOM JÄMTLANDS LÄN. 67 
mätningar så långt dessa räckte, d. v. s. till 63” n. br. eller rätt be- 
tydligt mera än länets nordliga hälft. Sedan chefen för Generalsta- 
bens topografiska afdelning, öfverste E. Melander, lämnat tillstånd till 
användande af allt i afdelningens ägo befintlig material, vidtog ett for- 
ceradt arbete med kartunderlagets förbättring. Jag kan icke underlåta 
att till herrar majoren S. J. H. Zetterstrand och ingeniören A. Lagre- 
lius här framföra vår stora tacksamhet för deras energiska understöd 
vid detta fordrande arbete. 
Själfva den ursprungliga gradnätstommen stod ju ej att ändra, 
men därinom företogs en så godt som fullständig omritning af kartan, 
sjöar vidgades och minskades eller nyskapades, vattendrag, som runno 
åt väster, vändes mot öster o. s. v. Därjämte insattes, som synes på 
kartan, hundratals höjdsiffror, alldenstund kännedomen om landets höjd 
öfver hafvet är af största vikt, om man vill förstå skogsvegetationens 
beskaffenhet och skogens förhållande till klimatet inom skilda trakter. 
Genom att använda arbetsbesparande metoder lyckades det att på 
jämförelsevis kort tid för kartans komplettering och beriktigande till- 
godogöra alla intill hösten 1904 utförda mätningar. 
Söder om 637” n. br. var det vida sämre beställdt, ty här funnos 
i de officiella arkiven intet annat material att tillgodogöra än ett antal 
triangelpunkter, hvilkas höjd var beräknad, och en del nyare skiftes- 
kartor. De senare blefvo ock till större delen använda, hvadan den 
kartbild som åstadkommits öfver skyddsskogarna inom Hede s:n för 
stora trakter ganska nära motsvarar verkligheten, något som man dess- 
värre knappast kan säga om flera af de öfriga Härjedalssocknarna. 
Ofvanstående redogörelse har lämnats för att visa, hurusom den 
nu tillgängliga kartan öfver de föreslagna skyddsskogarna verkligen med- 
delar en rimliga fordringar tillfredsställande detaljbild af deras utsträck- 
ning. Äfven som topografisk karta är nämligen den ifrågavarande ojäm- 
förligt bättre än någon annan, som hittills utgifvits öfver Jämtlands län. 
Sedan sålunda ett användbart underlag vunnits, gällde det att an- 
vända detsamma för vårt speciella ändamål. Hvad som borde åskåd- 
liggöras var 
1) skyddsskogarnas omfattning; 
2) desammas förhållande till de trenne i ägorättsligt afseende skilda, 
viktigaste skogsslagen inom länet: renbetesfjällskogar, kronoparker och 
enskildes skogar. — Men ej mindre maktpåliggande var att bestämma 
skogens öfre begränsning mot kaltjället.! 
o 
" Då så skilda ting skulle å kartan utmärkas, hade det varit nästan omöjligt att 
medtaga terrängbeteckning, äfven om ett tillförlitligt material för sådan funnits, något som 
endast delvis är fallet, hvadan ingen tvekan kunde råda att använda plankartan 
