74 GUNNAR ANDERSSON. 
anföras. — De västra delarna af Undersåkers, Mörsils, Hallens och 
Ovikens socknar utgöra ett stort, enhetligt fjällområde, som sträcker sig 
omkring 85 km. österut från riksgränsen. Den östligaste delen af 
detta tjällparti sänker sig från Ottsjön hastigt i ett par stora, trappstegs- 
formiga afsatser ned mot det flackare landet, så att, såsom nedanstå- 
ende siffror visa, på några få km. en nivåskillnad af 400—600 m. 
uppstår. 
Toppar. Sjöytor o. dalbottnar. 
Hottöfjäll......... L,1O07 Cm. IFIOttöSjOMEees:rees ATI Mm. 
Västerfjäll <..... 1,158 >» [FTOSSJÖN Er nnkseries 460 >» 
Oviksfjallk TARg2 Dörrsadalent....... 429 >» 
Den skarpa nivåskillnaden just kring de höjdlägen, där klimatet å 
ena sidan är fullt gynnsamt för skogen, å den andra omöjliggör all 
skogsväxt, ligga här så nära hvarandra, att fjällskogsbältet blir jämfö- 
relsevis smalt, hvadan ock det af oss föreslagna skyddsskogsbältet fått 
enahanda utsträckning. 
Såväl här som öster om Ovikstjällen finnas stora områden nedan- 
för desamma på en höjd af 400—450 m. ö. h., och därunder, hvarest inom 
milsvida sträckor granskogen är af en synnerligen otilltredsställande typ, 
saktvuxen, låg, risig, med dålig föryngring. Denna skogens beskaffenhet 
har uppenbarligen likartade orsaker som annorstädes inom öfre Sveriges 
skogstrakter och kan icke ställas i bestämdt samband med fjällens när- 
het. Vi ha därför inom dessa trakter sökt draga skyddsskogsgränsen 
där på grund af höjdläge m. m. fjällens inflytande på skogen kan anses 
upphöra, ej där friska och vackra bestånd vidtaga. I senare fallet 
hade gränsen fallit ganska långt österut i skogslandet. 
Ett tredje godt exempel på spörsmål, som mött vid bestämmande 
af skyddsskogarnes omfattning, må hämtas från Åre socken. Den inre, 
västra delen af socknen intages, som bekant, af ett högland med låga, 
flackt sluttande berg, mellan hvilka utbreda sig vida, skålformiga dalbott- 
nar, som väsentligen intagas af talrika sjöar. Den lägsta delen af denna 
inre högslätt begränsas österut af en sammanhängande fjällmur, hvars 
toppar från norr räknadt äro Blåskaltjäll 981 m., Nordhallsfjäll 898 och 
Mullfjäll 1,031, medan de djupaste partierna intagas af sjöarna Ö. och V. 
Norn, Tännsjön, Bodsjön och Gefsjön, belägna ungefär mellan 400—450 
m. ö. h. De smärre höjderna i trakten nå knappt 600 m. (Tandrads- 
höjden 589 m.). Här finns inom ett större område en så vacker och 
växtlig granskog, att vi ansett oss böra i detalj anföra de skäl, som 
kunna framställas såväl emot som för detsammas afsättande som skydds- 
skog, och till K. Domänstyrelsens afgörande lämna, huru här bör för- 
