FÖRSLAGET TILL SKYDDSSKOGAR INOM JÄMTLANDS LÄN. 75 
faras, hvilket väsentligen beror på uppfattningen af lagens ord och 
anda. Anser man skyddsskogslagen blott böra bereda ett värn mot 
nedgående" af den geografiska skogsgränsen, torde detta område kunna 
undantagas, anser man däremot garantier böra beredas äfven mot 
nedgåendet af gränsen för den tekniskt och ekonomiskt dugliga skogen, 
bör området af nedan an- 
gifna skäl afsättas såsom 
skyddsskog, något som K. 
Domänstyrelsen för sin del 
tillstyrkt. 
Granen har här god 
form, i det den mestadels 
når icke obetydlig höjd 
(15—18 m.), men är nästan 
alltid grenklädd ända ned 
mot basen, fig. 9. Endast 
i de djupa bäckdalarna och 
sjöbranterna har beståndet 
ursprungligen varit så tätt, 
att någon rensning af stam- 
marna ägt rum. Torrgra- 
nar och topptorka iakttagas 
sällan, röta oftare, men me- 
stadels blott till ett par 
meter från roten. Tjock- 
lekstillväxten är god och 
likformig, föryngringen 
sparsam, men rätt likfor- 
mig, så att alla ålderklas- 
ser finnas representerade. Fig. 9. Bättre granskog af fjälltyp söder om Norr- 
Där björken, som fläckvis <hallens by, Åre sin. Granen i förgrunden ovanligt tät 
är fallet, förekommer rik- och grenrik, de öfriga af här rådande typ. Höjd ung. 
ligt, är föryngringen bättre, VR POR NE 
men här lida granarnas 
toppar starkt genom vindpiskning af björkgrenarna. — Bestånden ha 
varit och äro fortfarande föremål för ganska hård afverkning, hvarvid 
pappersved ned till lägsta säljbara dimensioner flerstädes uttages. 
Talar sålunda beståndens i stort sedt ganska vackra beskaffenhet 
för, att området undantages, så kan som skäl däremot framhållas, att 
det på alla sidor är omgifvet af fjäll, att den smala skogsgördel, 
som skulle utgöra skyddsskogen, om området lämnades fritt, lätt kunde, 
