OM FLOTTNINGSAFGÄLDERS BERÄKNANDE. 115 
sådant beräkningssätt ligga rättvisa. Men antalets betydelse minskades, 
ji mån som de antydda förutsättningarna försvunno. Alltid kvarstå dock 
några moment i flottningsarbetet, på hvilka flottgodsets antal utöfvar 
inflytande, nämligen sådana arbeten, vid hvilka hvarje virkesenhet kräf- 
ver ett visst arbete. Så är i någon mån förhållandet vid flottning öfver 
sjöar och i rännor. Anmärkningsvärdast är dock i det antydda afseen- 
det arbetet i skiljebommarna, där hvarje stycketal efter sitt märke ut- 
sorteras till virkesägaren. Härvid må likväl erkännas, att arbetet är 
mindre tungt och går fortare i fråga om smärre virke än för virke af 
större dimensioner. Men arbetets fortgång är emellertid mera beroende 
af virkets stycketal än af dess kubikmassa och står sålunda alldeles icke 
i direkt förhållande till denna. 
Jämte flottgodsets antal beaktade man vid afgäldens bestämmande 
redan tidigt jämväl dess längd. Man bestämde maximilängden för det 
enkla stycketalet; hvad som gick däröfver, föranledde beräkning af ett 
nytt stycketal (»dubbel längd») eller vid än större längd af flera 
stycketal. Virkets större längd har ock ett afgjordt inflytande på flott- 
ningen. Detta inflytande var störst i flottningens ungdomsår, då flott- 
lederna voro illa rensade och byggda, samt aftager i mån som flott- 
lederna blifva för sitt ändamål fullständigare ordnade. Det är själfklart, 
att stora flottleder äro i mindre grad beroende af virkets längd än de 
smärre flottlederna. Trånga och krokiga flottleder, krökta rännor, hvari 
längre virke fastnar, kunna nödvändiggöra bestämmelse om viss maxi- 
milängd å flottgods, som må i sådana flottleder för fri flottning ned- 
läggas. Men äfven där så ej är fallet, medför långt virke ökade olä- 
genheter och fördyradt arbete. Det ger nämligen lätt upphof till 
»brötar» (»bindor», »fästen») å stenar och bankar i vattendraget, synner- 
ligast i forsar, där vattnet med större fart framdrifver flottgodset. Det 
är vanligen ett mödosamt och tidsödande arbete att lösgöra sådana 
brötar, och i många fall är det förenadt med verklig fara. I sådana 
fall går därvid också virke förloradt, i det att bindande flottgods ej 
sällan måste kapas, eller, hvilket ledsamt nog ännu händer, lössprängas 
med dynamit. 
Sant är väl, att, i mån som man genom bortsprängning af stenar, 
anordnande af kistor och ledbommar m. m. lyckas hindra brötars bil- 
dande, det längre virket mindre störande ingriper i flottningen. Men 
de antydda arbetena äro dock till stor del föranledda af det längre 
flottgodset, och vi kunna lätt göra oss en föreställning om de stora 
olägenheter, sådant virke förorsakat i orensade och från början illa 
byggda flottleder, äfven om vi nu i de större väl rensade och byggda 
