OM FLOTTNINGSAFGÄLDERS BERÄKNANDE. 1235 
ter till samma måttenhet, utan de Za/, som uttrycka längden (t. ex. i 
fot) och diametern (t. ex. i tum) kunna omedelbart multipliceras med 
hvarandra. Förfarandet måste emellertid vara konstant vid alla relations 
tals beräknande, så framt de skola kunna jämföras med hvarandra. 
För fyrkantvirke kan flottningsafgälden beräknas på samma sätt, 
under iakttagande af att diametermåtten skola afse diagonaimåtten. För 
sådant virke behöfves alltså endast föreskrifvas en lämplig procentför- 
höjning i flottningsafgälden, måhända olika för skilda vattendrag efter 
det olika besvär fyrkantvirket förorsakar. 
Afgälderna böra afse barkadt rundvirke och procentförhöjning i af- 
gälden föreskrifvas för flottning af obarkadt virke. 
För flottningskostnadernas fördelning erfordas ungefär samma förut- 
sättningar som vid en sådan fördelning enligt kubikfotsmetoden. 
Ehuru den utredning, som i det föregående lämnats, hänför sig till de 
bestämmelser, som nu äro gällande angående flottningsafgälders beräk- 
nande, har jag ingalunda därmed velat säga, att ändrade bestämmelser här- 
om icke äro önskvärda. En ändring är tvifvelsutan synnerligen eftersträf- 
vansvärd i syfte att bereda ökad möjlighet för afsättning af mindre värde- 
fnlla skogsprodukter. Sådana produkter kunna utgöras dels aficke timmer- 
dugligt torrt eller i öfrigt kvalitativt sämre virke af växlande dimensioner 
dels af friskt småvirke vare sig af toppar efter större träd eller af nu värde- 
lösa småträd. Äfven om torrt och annat kvalitativt mindre värdefullt virke 
samt affallsvirke utgör en mycket beaktansvärd del af de skogsprodukter, 
som ännu få multna i våra skogar, ligger dock för skogshushållningens hö- 
jande största vikten därpå, att genom gallring eller i fråga om produk- 
tivt svaga marker (t. ex. försumpade skogstrakter) äfven genom slutaf- 
verkning kunna med vinst uttaga friskt småvirke, hvilket på större af 
stånd från förbrukningsorten, alltså i större delen af Norrland, saknar 
saluvärde. Ehuru med hvarje år förbättrade förhållanden inträda vid 
tillvaratagandet af dylika skogsprodukter, böra vi ej likgiltigt afvakta 
bättre tider för en så betydande del af våra skogars afkastning, som 
frågan här gäller. I detta fall kunna vi icke i vanlig mening tala om 
»slumrande millioner», ty hvad som ej i tid afverkas, sjunker i värde för 
att omsider blifva värdelöst. Frågan gäller alltså åtminstone till någon 
del att från förgängelse rädda »multnande millioner», på samma gång 
som vi skaffa nya förutsättningar för en bättre vård och därmed ökad 
tillväxt af det växande skogskapitalet. 
Den väg vi i detta syfte hafva att beträda är tills vidare stängd 
genom flottningsstadgans nu gällande bestämmelser. Ett flertal ändrin- 
gar vore i detta afseende önskvärda, men några torde tills vidare komma 
