FRÅN FINLAND. 141 
Uti slutlig redovisning skall sedan antalet rotstockar, samt antalet ut- 
fallna sågblock af hela virkespartiet angifvas, samt den ungefärliga summan 
kubikinnehåll, beräknadt efter kubering af medelprofträd, uppgifvas. 
Köparens uppsyningsmän märka här alla stammar med sitt flottnings- 
märke, och forstförvaltningens bevakare sörja äfven här för ordningens upp- 
rätthållande, hvilket ofta nog kan blifva rätt svårt, ty det gamla sättet från 
privatskogsförsäljning att vräka stocken i högar, utan urskiljning och kontroll, 
är en alltför gammal vana, hvilken ej kan motarbetas, innan allmänheten 
lärt sig bättre värdera sin skog och ej bortslumpar densamma uti summa-köp. 
På ofvan beskrifna sätt tillgår det i allmänhet uti statsskogarna vid af- 
verkningen och utsläpningen af timmer, naturligtvis dock med åtskilliga efter 
ortsförhållanden betingade afvikelser. 
Den af forstförvaltningen tillsatta bevakningen är äfven beroende af det 
anseende, vederbörande sågfirma förskaffat sig, hvilket i allmänhet är nog 
så godt. Konflikter inträffa sällan mellan forstmän och sågbolagens per- 
sonal, utan ett godt förhållande är vanligen rådande emellan dem. 
Men tiden lider, och den korta vinterdagen är snart slut. Många tan- 
kar utbytas, och många ömsesidiga väckelser erhållas under den snabba åter- 
färden till forstmästarens hem, där den svenske kollegan väntas med gästfri 
välkomsthälsning. 
Bland många andra önskningar framkastades under färden äfven den, 
att uti Finska Forstföreningens Meddelanden någon gång få se en beskrif- 
ning öfver ett svenskt stockhygge, hvilket säkert skulle intressera mången 
finsk forstman. Äfven andra svenska forstliga förhållanden vore af intresse 
få beskrifna uti sagda tidskrift, hvilka beskrifningar skola adresseras till för- 
eningens ordförande och städse äro välkomna. 
Med anledning af ofvanstående lilla vinterbild från skogen, kunde må- 
hända ett förslag till ett andligt närmande och gemensamt samarbete få vörd- 
sammast framställas. 
Vore det måhända för djärft att hoppas, det de svenska forstmännen 
oftare än förut ville besöka Finland, samt tvärtom. Man kunde kanske 
äfven tänka sig en sammanslutning af flere intresserade jägmästare till en 
gemensam exkursion. 
I så fall vore bäst af Finska Forstföreningens direktion införskaffa sig 
upplysning på de revir och de förhållanden man helst önskade besöka och 
taga kännedom om. 
Ett dylikt ömsesidigt intresse för hvarandras förhållanden skulle måhända 
kunna bana väg för framtida »Allmänna nordiska forstmöten», hvilka för de 
nordiska länderna helt säkert komme att medföra mycken nytta, genom ge- 
mensam diskussion af en mängd frågor rörande afsättning, eventuell öfver- 
afverkning, skogsskötsel m. m. 
Naturforskare, publicister, sportmän m. fl. sammansluta sig nu för tiden 
från olika länder till gemensamma möten och arbeten. Hvarför kunde då 
icke äfven de skandinaviska ländernas forstmän göra detsamma — till hvilka 
äfven vi gärna vilja räkna oss. Förhållandena i Sverige, Norge och Fin- 
land äro i mycket lika hvarandra, och Danmark med sin intensiva skogs- 
