SKOGSVÅRDSFÖRENINGENS TIDSKRIFT 1905, H. 3. 
Ett österrikiskt omdöme om Sveriges skogar 
och deras nationalekonomiska betydelse. 
Under sommaren 1904 företog som bekant den österrikiska riksskogs- 
föreningen en studieresa i vårt land'. Ur den berättelse öfver resan, som 
af dr Cieslar publicerats i föreningens tidskrift »Österreichische Vierteljahres- 
schrift fär Forstwesen» 1904, häftena III och IV, tillåta vi oss utan närmare 
kommentarier meddela en öfversättning af det anförande föreningens ordfö- 
rande, själf stor jordägare och vice president i österrikiska herrehuset, furst 
Auersperg, höll vid den kritik öfver resan, som ägde rum ombord å ånga- 
ren »Indalen» på dess färd från Sundsvall uppför Indalsälfven. 
»Den svenska skogens nationalekonomiska värde framgår redan af några 
siffror, hvilka gifva oss en föreställning om skogsmarkens betydande utsträck- 
ning. Af de 41 millioner hektar land Sverige omfattar, äro 20 millioner eller 48 
2 skogsmark, och af dessa senare tillhöra 6,5 millioner hektar staten och I 
million hektar härader, socknar och kommuner. Dessa siffror utgöra således 
äfven den måttstock, efter hvilken allt som rör skogen här måste bedömas. 
Hela landet är ett sammanhängande skogsland. 
Det är gifvet, att å dylika vidsträckta områden endast en extensiv hus- 
hållning kan äga rum, och att dessa trakters skatter blott kunna vinnas med 
stora medel och med användande af den hänsynslöshet, som ensam är i 
stånd att åstadkomma stora resultat. 
Den nuvarande skogsskötseln i Sverige är en exploitering. Detta bruk- 
ningssätt är oss väl bekant. Det användes öfverallt, hvarest mycken gam- 
mal, sammanhängande skog för första gången skall tillgodogöras; det har där, 
hvarest dylika skogar en gång funnits, varit en föregångare till den nuva- 
rande skogsskötseln, med hvilken det i många länder ännu går jämnsides, 
såsom fallet är i de stora skogsområdena i den österrikisk-ungerska monar- 
kien. Exploiteringen är, trots alla de ödeläggelser den åstadkommer och 
alla de faror den döljer, dock berättigad, enär densamma är enda medlet 
att till en början erhålla afkastning från dylika skogar. 
Huru skulle man i själfva verket kunna tillgodogöra sig urskogar af 
flera kvadratmils utsträckning annat än genom vidtomfattande och därför 
dyra drifningsanläggningar, och huru skulle dylika anläggningar bära sig, om 
de ej nyttjades till det yttersta? Huru skulle i aflägsna trakter hvarje spåna 
af det fällda trädet kunna upparbetas? Hvem skulle vid afverkandet af dy- 
lika områden försaka hjälpen af de jätteångsågar, hvilka ensamma äro i 
stånd att å ena sidan tillgodogöra de öfverväldigande virkesmassorna samt 
att å andra sidan förskaffa dem marknad -och en varaktig afsättning. 
Öfverallt och i alla tider har alltså urskogen till en början blifvit grund- 
Se Skogsvårdsföreningens tidskrift 1904. Häftena 10 och 11. 
