ETT ÖSTERRIKISKT OMDÖME OM SVERIGES SKOGAR. 147 
ligt sköflad, och att under intrycket af det första ogillandet farorna af en dy- 
lik ödeläggelse vanligen öfverdrifvas, bevisas däraf, att ordnade skogsförhål- 
landen vanligen följt på denna ödeläggelse, hvarigenom den till omfång och 
utseende reducerade skogen vunnit ett oanadt, stigande och därtill uthålligt värde. 
Därför bör man kanske ej taga på fullt allvar det deficit på 3 millio- 
ner kbm., hvarmed enligt uppgift den nuvarande afverkningen öfverskrider 
tillväxten i Sveriges skogar. 
Men andra orsaker göra den för närvarande i Sverige pågående utsug- 
ningen af skogarne farligare än den varit annorstädes, och den kan där åt- 
följas af nationalekonomiska skador, hvilka å andra ställen ej varit att be- 
fara eller endast uppstått i ringa mån. 
Föremål för en hänsynslös afverkning voro eller äro öfverallt liksom i 
Sverige oafvittrade områden och kronomarker samt större vidder i privat ägo. 
många af dessa skogar var äganderättsförhållandet det direkta hin- 
dret för kulturen och ett tätare bebyggande. Skogen sköflades delvis med 
afsikt, för att den icke vidare skulle uppkomma, så att plogen kunde efter- 
träda yxan och nybyggen uppblomstra. För så vidt skogen såsom ett slutet 
helt förblifvit i en mans hand, utvecklar sig ur exploiteringen ett ordnadt 
uthålligt skogsbruk. Den svenska skogen växer emellertid på absolut skogs- 
mark, 1 ett absolut skogsklimat, där hvarest i allmänhet den sköflade träd- 
vegetationen ej kan ersättas med åkerbruk, på sin höjd med betesmarker. 
Hvarthän skogens försvinnande under sådana omständigheter leder, det hafva 
vi österrikare nogsamt fått erfara å våra karstmarker.' Därtill kommer att 
den ovanligt långsamma tillväxten hos det svenska virket icke gör det lätt 
för en skogshushållning, som räknar med en regelbunden omloppstid, att taga 
vid, där exploiteringen fullbordat sitt verk. Om det alltså är minskandet af skogs- 
marken, som i andra länder möjliggjort ett tätare bebyggande, så är förhål- 
landet omvändt i Sverige. Sverige är, betraktadt såsom ett skogsland, ej 
alls glest befolkadt, men man kan dock alltid tänka sig landet tätare befol- 
kadt genom skiftande af kronan tillhörande jordbruksdomäner eller liknande 
andra stora jordegendomar. Just för ett dylikt ändamål måste skogen bi- 
behållas, ty den är för nybyggaren den enda inkomstkällan och det enda 
förvärfsmedlet. Äfven härpå hafva vi i vårt land snarlika exempel. Bon- 
dens tillvaro i de österrikiska alperna är beroende på bibehållandet af sko- 
gen. Förlorar han sin skog är han ock själf räddningslöst förlorad. Men 
nu sker exploiteringen i Sverige 1 form af en förskjutning af äganderättsför- 
hållandena, hvilken snabbt förminskar den jordägande befolkningens antal. 
Häri ligger en betänklig likhet med den bekanta jordbrukslagstiftningen i 
romerska riket, hvilken blef ett problem, som Rom icke förmådde lösa. 
Den svenska skogsrikedomen har blifvit föremål för en storkapitalistisk 
verksamhet, hvilken med en blygsam början på kort tid visat en förvånans- 
värd produktionsförmåga. Äfven här tala några siffror ett tydligt språk. År 
1897 uppgick värdet af den sågade varan till 146 millioner kronor och så- 
ledes till öfver 18 3 af inkomsten från landets hela industri. Af 981 sågverk 
tillhörde 317 aktiebolag och 216 voro på annat sätt grundade genom aktie- 
kapital. Bland de största aktiebolagen arbetar ett t. ex. med ett aktiekapi- 
tal af 3,500,000 kronor, hvilket nästa år skall fördubblas, samt äger 350,000 
! Kala kalkstensområden uti kustländerna vid Adriatiska hafvet, 
