ETT ÖSTERRIKISKT OMDÖME OM SVERIGES SKOGAR, 149 
Dalarna samt 1,500 har i öfriga delar af landet. Hos oss är detta ju en 
själfklar åtgärd. Med nya lagar synes till vidare icke mycket vara att uträtta. 
Men en förtjänst, som ej kan uppskattas nog högt, vore det hos lag- 
stiftningen, om densamma först och främst sökte bibehålla de kommuner, 
socknar och härader tillhörande skogarna oförminskade, samt i synnerhet om 
den ställde medel till statens förfogande, så att staten kraftigt kunde fort- 
skrida på den väg, som den redan beträdt, för att hämna den förändring i 
äganderättsförhållandena, kapitalet för närvarande söker åstadkomma. Vi veta, 
att staten redan med framgång uppträdt såsom köpare af skogsmark. Den 
tanken, att om skogarne redan i de nuvarande ägarnes händer äro till salu, 
staten skulle söka att komma i besittning af denna värdefulla egendom, synes 
vara alldeles riktig. Utförandet af denna tanke skall så småningom ställa 
staten mellan de svaga jordägarne och den mäktiga sågindustrien och det 
skall sedan alltid stå i statens makt att en gång framdeles ånyo skifta 
denna värdefulla egendom på flera händer. Ett synes vara gifvet. Det 
svenska folkets framtid är beroende af dess skogars framtid, och därför hafva 
vi all anledning att tillönska dessa skogar en kraftig tillväxt. Och om den 
främmande skogsmannen i Sverige kan lära känna, hvilken social, ja natio- 
nell betydelse skogen, densammas bibehållande och fördelning kan erhålla, 
då må han äfven omvändt kunna sluta däraf, huru värdefull denna egendom 
är i hans eget hemland.» Ms. 
FRÅN 1905 ÅRS RIKSDAG. 
Kungl. proposition om inskränkning i rätten att erhålla ägo- 
styckning. 
Kungl. Maj:t föreslår Riksdagen att antaga följande förslag till lag om in- 
skränkning i rätten att erhålla ägostyckning: 
I Gäfleborgs, Västernorrlands, Jämtlands, Västerbottens och Norrbottens län 
må ej ägostyckning ske eller förordnande för landtmätare att verkställa ägostyck- 
ning meddelas, utan att Konungens befallningshafvande gifvit tillstånd till ägo- 
styckningen. 
Vill någon erhålla sådant tillstånd, ingifve till Konungens befallningshafvande 
uppgift om sättet för den tillämnade styckningens verkställande. Ej må tillstånd 
lämnas, med mindre hvarje lott, som komme att erhålla inägor, skulle med hänsyn 
såväl till dessa ägors omfattning som ock till den myckenhet husbehofsskog, od- 
lings- och mulbetesmark, som blefve lotten tilldelad, varda tjänlig för själfständigt 
jordbruk, eller ock ägostyckningen erfordras för bildande af bostadslägenhet eller 
för industriell anläggning eller för annat dylikt ändamål, 
Öfver Konungens befallningshafvandes beslut i ärende, hvarom nu är sagdt, 
må klagan föras i den ordning, som för ekonomimål i allmänhet är stadgad. 
Denna lag träder genast i kraft och gäller till den 1 januari 1910. Den äger 
tillämpning jämväl i afseende å ägostyckning, som före lagens ikraftträdande blifvit 
sökt, men ännu icke fastställd; dock att, där ansökning om förordnande för landt- 
mätare att verkställa ägostyckning inkommit till Konungens befallningshafvande 
före den 1 januari 1905, eller afhandling, på grund hvaraf ägostyckning sökes, är 
upprättad före nyssnämnda dag, denna lag i afseende å sådan ägostyckning ej skall 
tillämpas. 
