TALLKOTTENS OCH TALLFRÖETS BESKAFFENHET 1903— 1904. I 83 
kände professor A. BUHLER anför! t. ex., att af tallfrö erhålles mindre 
utbyte i plantskolorna än af granfrö och att i genomsnitt endast 15 eller 
i gynnsamma fall 20 2 af fröna utvecklades till plantor. 
1-åriga tallplantor. 
Genom flerfaldiga försök på senare tider särskildt vid den österrikiska 
skogsförsöksanstalten har betydelsen af skogsfröets härkomst och storlek 
ingående studerats. Man har sålunda funnit”, huru frö från nordliga 
breddgrader i trakter längre söderut lämnar svagare plantor, än hvad 
som vid de sydliga breddgraderna kan framalstras af frön från trakten. 
Vidare har man konstaterat, att frö från höjdlägen gifva å lägre trakter 
ett svagare plantmaterial än låglandsfröet. I motsats härtill ned- 
sättes å höjdlägen utvecklingen af de plantor, som härstamma från lägre 
nejder, och utjämnas där i någon mån skillnaden mellan höjd- och låg- 
landsfrö. Alla dessa iakttagelser hafva hufvudsakligast utförts med 
granfrö, dels från olika höjd öfver hafvet i Österrike och dels genom 
jämförelse af frö från Sverige och Finland med sådant från Österrike. 
Som ett bidrag till frågan, huru denna variation ställer sig hos tallen 
och särskildt från olika trakter af vårt land, var det vid denna under- 
sökning erhållna tallfröet af värde. Icke minst i denna afsikt blef där- 
för, som förut omnämnts, 39 fröprof utsådda å Ollestad vid 58” nordl. 
bredd och ungefär 190 m. öfver hafvet. Det var att vänta, att en be- 
tydande olika utveckling hos de skilda 'profvens plantor skulle kunna 
iakttagas. Och så skedde också. Betrakta vi närstående bild (fig. 8.) 
se vi genast skillnaden i utvecklingen af tallplantor från öfre Norrland 
och södra Sverige. 
Af de vid Ollestad erhållna tallplantorna upptogos i november 1904 
5 plantor utan val från hvarje prof. Sedermera mättes hos dessa plan- 
tor längden på såväl stam, barr och rot samt räknades antal barr per 
planta. Medeltalen från dessa mätningar återgifvas i tabell 3. 
Vi finna här barrens längd vara den mest i ögonen fallande skill- 
naden mellan de nordiska Atallplantorna och de från sydligare trakter. 
Sålunda äro barren hos plantorna från Norrbotten och Lappland ej mer 
än hälften så långa som från t. ex. Stockholmstrakten och södra Sve- 
rige. Likaledes är stammen hos de sydländska plantorna dubbelt så 
lång som hos öfre Norrlands tallplantor. På rotens längd kan däremot 
ej direkt iakttagas någon skillnad profven emellan, men däremot väl på 
! Zur Keimung der Waldsamen. Nemne forstliche Blätter 1902, n:o 17. 
> Se författarens referat af Cieslars undersökningar i Skogsvårdsföreningens tidskrift 
1904, sidd. 195—203. 
