TALLKOTTENS OCH TALLFRÖETS BESKAFFENHET 1903— 1904. 185 
nämnas, att P. SCHOTT' vid försökssådder i sina plantskolor vid Knittels- 
heim, Rheinpfalz, hos plantor af finskt frö i allmänhet erhöll 40 barr, af 
sydfranskt 80 och af frö från den omgifvande trakten i medeltal 120 
barr per 1-årig tallplanta. 
Granskar man vidare i tabell 5 de olika talen från samma trakter, 
skall man se, huru äldre träd i allmänhet lämnat svagare utvecklade 
plantor än yngre träd. Så finna vi t. ex. från Jämtland lika kraftiga 
plantor från 40- som från 60-åriga träd, men redan de 80-åriga träden 
synas lämna svagare afkomma (se fig. 9). Från Hälsingland se vi, huru 
de 100 och 150-åriga träden gifva svagare plantor än 6o-åriga träd 
(jämför fig. 10). Frön af 20—30-åriga tallar från Finspångs revir gifva 
svaga plantor, 50—060-åriga däremot kraftiga och 80o—100 åter svagare 
plantor (se fig. 11). Af profven från Slättsbygds revir finna vi (fig. 12), 
huru 100-åriga träd lämnat de bäst utvecklade plantorna, medan såväl 
8o-åriga som I150-åriga träd gifvit betydligt svagare sådana. Dessa 
spridda iakttagelser öfver plantornas storlek efter fröträdens ålder be- 
kräfta således i hufvudsak de af HOLMERZ” gjorda försöken, enligt hvilka 
han funnit, »att man till fröträd företrädesvis bör välja tallar, som äro 
mellan 30 och 60 år, och att man ej utan i nödfall bör såsom fröträd 
använda öfver 100 år gamla träd» (Bjurfors i Västmanland). En jäm- 
förelse mellan de i denna uppsats lämnade talen öfver kottarnes beskaf- 
fenhet, frönas vikt och volym samt de erhållna plantorna tala åtminstone 
mot användandet af äldre (öfver 100 år gamla) träd för fröproduktion, 
men huru unga träd, som från olika trakter kunna användas, torde fort- 
farande få anses såsom en öppen fråga, då den praktiska erfarenheten 
i viss mån ibland talar emot allt för unga fröträd. 
Genom flerfaldiga iakttagelser af FRIEDRICH” och GIERTSEN'” har 
ådagalagts, att större och tyngre frön gifva större och kraftigare plantor. 
Vid deras undersökningar utsorterades större frön från mindre inom samma 
prof och jämfördes. De skilda fröprofven vid den föreliggande undersök- 
ningen med olika frövikt hafva ej kunnat direkt bekräfta dessa rön, då 
så många andra faktorer såsom trädens ålder m. m. härvid mera in- 
verkat. Visserligen hafva de lättare fröna från Norrland gifvit mindre 
plantor än de tyngre fröna från södra Sverige, men är detta naturligtvis 
här mera att tillskrifva en nedärfd egenskap hos det norrländska fröet 
än dess större lätthet. 
nå + 
SÖRIESIHeL, Seg 
> C. G. Holmerz, Om tallens grobarhetsålder, Tidskr. för skogshushålln. 1900, sid. 238. 
3 Josef Friedrich, Uber den Einfluss des Gewichtes der Fichtenzapfen und des Fichten- 
samens auf das Volumen der Pflanzen, Centralblatt f. d. gesammte Forstwesen 1903. 
' Börre R. Giertsen, Lidt om frö og planteskoler, Forstligt Tidsskrift 1904. 
