188 GUNNAR SCHOTTE. 
konstateras, att de dåliga groningsresultaten från 1903 års kottar voro ett 
undantag. 
Med de erhållna profven utfördes också en hel del andra här förut 
beskrifna undersökningar, hvars resultat nu till sist må som en rekapu- 
tilation anföras: 
Tallkottens friskvikt aftager starkt efter breddgraden, däri- 
genom att den för norra "Sverige karakteristiska kottförmen 
hos Pinus silvestrisiv. lapponica alltid har lättare kottaf än 
den vanliga sydligare tallen. 
Tallkottens storlek är föga beroende af breddgraden, men 
däremot mera af moderträdens ålder, i det kottarnes storlek 
aftager med trädens högre ålder. Vid fröklängningen öppnade 
sig mindre kottar och kott från Norrland med största svårighet. — 
Kottar med icke grobara frön synas endast undantagsvis öppna sig 
äfven efter långvarig värme. 
Tallkottfjällens- sköldar kunna växla i form på samma träd, 
men å andra sidan utmärker sig den norrländska tallen alltid 
af gibba- eller reflexa-former. 
Den mogna Zallkottens färg är i öffre och mellersta Norrland 
alltid mer eller mindre gulaktig, medan den söderut har en 
gröngråa till brungrå färg. 
Tallfröets färg synes variera med konstanta former och utmärker 
sig i Norrland genom en ljusare brun färgton, medan fröet från 
södra Sverige är mörkt brunt — svart, mera sällan spräckligt. 
Undantagsvis finnes äfven gult — hvitt frö af god beskaffen- 
het, medan å andra sidan slött och omoget frö alltid har en 
ljus färgton. 
I-åriga plantor af frö från Norrland blifva (allt efter den bredd- 
grad bvarå moderträdet förekommit), då de uppdragas i södra 
Sverige, svagare utvecklade än de som erhållas af frö från 
trakterna söder om Dalälfven. Yngre och medelålders träd 
(under 190 år) gifva de kraftigaste plantorna. 
Dessa nu uppräknade resultat af de rätt tidsödande undersök- 
ningarne hafva, förutom en del nya rön, hufvudsakligen bekräftat äldre 
iakttagelser. Men genom det särdeles rikhaltiga om också något olik- 
formiga material, som stått försöksanstalten till buds, torde det oaktadt 
dessa undersökningar gifvit en bredare bas för vår kännedom om tall- 
fröets egenskaper. Af intresse är särskildt tallfröets stora variations- 
förmåga, ådagaläggande en formbildning, som låter oss hos tallen ana 
en mängd raser, säkerligen flera än hos den i detta afseende mera 
undersökta och i litteraturen oftare behandlade granen. 
