202 O. HJ. HUMBLE. 
hörig enskilde, må ej afverkning så bedrifvas" eller efter afverkningen 
med marken så förfaras, att skogens återväxt uppenbarligen äfventyras.» 
Af sedermera i lagen intagna bestämmelser framgår, att en sådan oriktigt 
utförd afverkning kan genom skogsväårdsstyrelsens försorg hejdas. Så- 
ledes hjälper det väl föga för afverkaren, att han låtit säljaren — mark- 
ägaren — genom kontrakt påtaga sig omsorgen för återväxten, så till 
vida nämligen, att afverkaren härigenom skulle kunna bedrifva skogs- 
afverkningen hur som helst och med ett måhända skadegladt leende 
kunna gifva skogsvårdsstyrelsen, då den vill tillämpa lagens bestämmelser, 
det beskedet: »Vänd Er till säljaren — markägaren —, jag har kontrakt 
med honom, att han skall sörja för återväxten». 
Men den åberopade $ 1 af meranämnda skogslag innehåller strax 
efter de ofvan citerade orden vidare följande: »Har sådan vanskötsel af 
skogsmark ägt rum, vare den, som låtit densamma komma sig till last," 
pliktig vidtaga de åtgärder, som för återväxtens betryggande äro erfor- 
derliga.> Återigen är det således afverkaren, om han genom en oriktigt 
utförd afverkning uppenbarligen äfventyrat återväxten, som znför lagen 
blir skyldig att sörja för återväxten. Antag blott, att sedan afverkaren 
genom kontrakt med säljaren — markägaren — lagt omsorgen för åter- 
växten på honom, denne i sin ordning gör på samma sätt med någon 
annan 0. s. v. i det oändliga, tror då afverkaren, att skogsvårdssty- 
relsen skall löpa linan ut för att få reda på den i sista hand ansvarige! 
Det bryr den sig förvisso icke om, utan den håller sig till lagens be- 
stämmelser, d. v. s. till afverkaren, och hur denne ordnat saken med 
markägaren eller någon annan för att göra sig skadeslös, det är en privat- 
sak, som icke kommer skogsvårdsstyrelsen vid. 
Men jag nämnde, att säljaren — markägaren — måhända icke fullt 
satt sig in i den risk, som han löper genom att ikläda sig afverkarens 
lagliga skyldighet att sörja för återväxten. Antag nämligen att afverka- 
ren gör rent hus, och att markförhållandena och den afverkade traktens 
läge äro sådana, att det efter en oriktigt utförd afverkning blir ytterst 
svårt att ernå återväxt. Kostnaderna för erhållandet af sådan kunna 
då blifva så stora, att det gör säljarens — markägarens — vinst pro- 
klematisk eller åtminstone omintetgör den förtjänst, han trott sig göra 
genom att åtaga sig sörja för afverkarens förpliktelser beträffande åter- 
växten. Har säljaren — markägaren — kunnat bedöma denna omstän- 
dighet tillräckligt noggrant — i de flesta fall icke! 
Men hur säger lagen? Om man fortsätter att läsa i $ 1 står där 
vidare: »Är af ägare afverkningsrätt upplåten till annan och har denne 
gjort sig till vanskötsel skyldig, vare jämväl ägare ansvarig för att sådana 
g, 
1 Kursiv, af förf. 
