204 O. HJ. HUMBLE. 
just åt afverkaren. Sådana förhållandena äro i de nordligare länen, där 
den nya skogslagen tillämpas, bör, sedan skogsvårdsstyrelsen fått känne- 
dom om en pågående vinterafverkning, i vanliga fall först länsjägmästaren 
eller ock en länsskogvaktare samt därefter eventuellt en skogsstatens 
tjänsteman med gode män på ort och ställe förvissa sig om, huruvida 
afverkningen är i strid mot skogslagen. Det kan då möta stora svårig- 
heter, när marken är betäckt med djup snö, att bilda sig ett riktigt 
omdöme om möjligen befintlig ungskog och plantuppslag äfvensom om 
markens beskaffenhet. Man kan däraf vilseledas att anse det sämre 
stäldt med befintlig plantskog eller möjligheten att erhålla ny återväxt, 
än det i själfva verket är. Och följden häraf £an blifva, att afverkaren 
blir förpliktigad att vidtaga åtgärder eller inskränka afverkningen på sätt, 
som icke skulle kommit i fråga, i händelse förhållandena kunnat bedömas 
vid barmark. 
Således torde den ofvan föreslagna bestämmelsen i afverkningskon- 
trakten jämte en till skogsvårdsstyrelsen i förväg, medan barmark är 
rådande, gjord anmälan om tillämnad afverkning blifva till fördel för de 
tre i saken intresserade, samhället, markägaren samt ägaren af afverknings- 
rätten. Kunna vi därför enas om detta, skulle härigenom vägen till 
det stora, fosterländska målet, våra skogars bevarande samt allt mer 
ökade afkastning, i icke oväsentlig mån jämnas. 
Östersund i april 1905. 
O. Hj. Humble. 
