MEDDELANDEN OM NATURMINNEN, 207 
och genom en med vass och starr bevuxen kärrmark skiljes från fast- 
landet, (se fig. 2 och 3). Sannolikt torde dock sjön förr i tiden vid högre 
vattenstånd gått upp öfver den nuvarande kärrmarken, och Surö-området 
då väl hafva förtjänat sitt namn af ö. Ännu i dag stiger sjön vid högt 
vattenstånd öfver större delen af kärrområdet, som sålunda torde vara 
att anse såsom gammal sjöbotten. (Se kartan fig. 1 och fig. 3, där 
äfven kärrmarken synes till vänster närmast land). Själfva Surön mäter 
en längd af 6—700 m. och en bredd af 300 m. Bok förekommer talrikt 
å områdets södra del, åt norr alltmera strödd till enstaka insprängd i 
barr—löfskogen. Å sydligaste hörnet af området uppträder boken öfver 
en c:a 1,000 kvm. stor yta i så godt som rent bestånd (se fig. 4). 
Fig. 3. Surön från landsidan (från SO). Vid x framträder boken tydligast. 
Fot. af L. Ericson "/, 1905. 
Markbetäckningen är här såsom NILSSON, l. c. sid. 242, anmärker ängs- 
artad, men relativt gles, vanligen långt ifrån sluten. Typiska bokskogs- 
växter förekomma, men ej några af de speciellt för bokskogarne egna. 
Af i ren bokskog uppträdande arter (jämför NILSSON, 1. c. sid. 252) må 
dock härifrån särskildt nämnas: Anemone hepatica, Dentaria bulbifera 
Orobus tuberosus (typisk skuggform med stora och tunna, bredt ovala 
småblad), Poa nemoralis och Myrtillus nigra (äfvenledes storbladig 
skuggform). Marken är här nästan fullständigt täckt med boklöf, hvaraf 
g grad betingas. Följande stånd- 
SE 
glesheten i undervegetationen 1 väsentli 
ortsanteckning må här anföras från det så godt som rena bokbeståndet. 
Surön den 3 juni 1903. Ur likartad vegetation uttogs en c:a 144 kvm:s profyta, 
svagt sluttande mot sjön i NV. Mäktig sandblandad mylljord ofvanpå morängrunden. — 
Fuktighetsgraden obetydlig efter föregående veckors starka torka. 
