HURU KUNNA SKOGSVÅRDSSTYRELSERNA BÄST GYNNA SKOGSVÅRDEN? 269 
icke allenast anvisning om tillåten afverkning, utan äfven biträde vid 
skogens skötsel oeh vård i allmänhet samt anvisning om, hvilka åtgär- 
der, som böra wvidtagas med afverkad skogsmark. Dessa anvisningar 
och detta biträde torde såvidt möjligt böra lämnas af skogsvårdsstyrel- 
sernas tjänstemän. Skulle arbetet blifva för stort för dem, kunna väl 
äfven pålitliga tillsyningsmän användas härtill. De senares tjänster har 
jag för min del annars tänkt skulle komma allmänheten till godo före- 
trädesvis vid utsyningar, fröträdsställningars anordnande, vid utmärkande 
af gallrings- och blädningsvirke, vid markberedning, skogsodling m.m. 
Det synes mig antagligt, att framgången i skogsvårdsstyrelsernas 
verksamhet till stor del beror just på, huruvida det lyckas att förmå 
allmänheten att begagna det biträde, som styrelserna erbjuda genom sina 
tjänste- och tillsyningsmän. Och hoppet att så skall ske synes mig icke 
vara uteslutet, ty insikten om nödvändigheten att vårda skogen är dock 
numera betydligt större än förr, och lagen om vård af enskildes sko- 
gar bidrager i alla fall att väsentligt skärpa intresset. Ännu lifligare, 
torde detta intresse blifva om det framdeles visar sig, att lagen om vård 
af enskildes skogar ej är så kraftlös som mången nu förmenar. Man kan 
fästa allmänhetens uppmärksamhet på de fördelar, skogsvårdsstyrelserna 
erbjuda, genom cirkulär, annonser, tidningsnotiser o. s. v. Men cirku- 
lär och annonser kunna missförstås, huru tydliga de än göras, hvarför 
detta icke är nog. Man måste äfven söka att personligen träffa skogs- 
ägarne, hvilket kan ske genom att anordna föredrag i de skilda sock- 
narne eller vid hushållningsgillenas sammanträden, därvid äfven kunna 
utdelas broschyrer, utlämnas rekvisitionsblanketter m. m. dylikt. Den 
allra bästa kunskapen torde spridas så småningom genom tankeutbyte 
man och man emellan helst ute i skogen vid beröringen mellan styrel- 
sernas tjänste- och tillsyningsmän samt allmänheten. Om det skall blifva 
vanligt att anlita skogsvårdsstyrelsernas hjälp, måste den lämnas billigt 
och till smärre jordägare utan någon nämnvärd kostnad. I Östergöt- 
land lämnas biträde af såväl tjänste- som tillsyningsmän kostnadsfritt 
under högst 2 dagar, dock påräknas kost och husrum. Erfordras längre 
tid, betalar rekvirenten dagarvode för öfverskjutande tid. Zz tillsynings- 
man, den förre länsskogsmannen, står dock kostnadsfritt till förfogande, 
huru länge som helst så långt hans tid medgifver, beroende på villkor 
som Hushållningssällskapet uppställt. I län med stora skogsarealer till 
hemmanen torde ju 2 dagars fritt biträde vara för litet och böra ökas, 
kanske till 4 å 6 dagar. 
Lämpliga broschyrer till utdelning torde småningom erhållas genom 
det initiativ, styrelsen för Föreningen för skogsvård tagit. Äfven doktor 
F. Lovén har utgifvit ett par broschyrer, som jag anser förtjänta af spridning. 
