HURU KUNNA SKOGSVÅRDSSTYRELSERNA BÄST GYNNA SKOGSVÅRDEN? 271 
I Jönköpings län har man gått därhän att förbjuda all betning un- 
der de första fem åren efter skogsodlingen. 
Äfven om antalet af dem, som på detta sätt söka få skogsodling 
utförd på äldre kalmarker, skulle med tiden blifva så stort, att icke alla 
kunna hjälpas eller så att den årligen skogsodlade arealen möjligen måste 
nedsättas under 5 har, torde detta sätt måhända få anses bättre än att 
utdela skogsfrö fritt. Sistnämnda metod har förut tillämpats af Hus- 
hållningssällskapet i Östergötlands län och det har visat sig vid undersök- 
ning, som sällskapet låtit verkställa, att icke ens hälften af sålunda ut- 
förda skogsodlingar haft framgång, hvilket tillskrifvits alltför hänsyns- 
lös betning. Kunde skogsägarne vänjas att ägna vård och skydd åt 
skogsodlingarne, vore det säkert en god sak. 
Äfven om frö och plantor icke annars böra utdelas utan att skydd 
kan påräknas för därmed utförd skogsodling, så finnes det dock ett fall, 
då man både kan och bör göra det, nämligen till skolbarns undervis- 
ning i skogskultur. Skogsplantör att leda sådan undervisning torde äf- 
ven böra lämnas kostnadsfritt. I Östergötland lämnas frö eller plantor 
samt plantör gratis I å 2 dagar vid hvarje skola. 
För att kunna tillhandahålla plantor, blir det nödvändigt, att skogs- 
vårdsstyrelserna hafva egna plantskolor, hvilka hälst böra förläggas så 
nära järnvägsstationer som möjligt. Att uppdraga omskolade plantor torde 
icke vara behöfligt annat än i undantagsfall, utom möjligen 2-årig tall. 
Skogsfrö af tall och gran kan utan svårighet inköpas från befintliga 
klängningsanstalter, men bäst torde vara, om åtminstone en del af skogs- 
vårdsstyrelserna hade egna sådana, för att kunna i någon mån kontrollera 
kottinköpen och få fullgodt frö från orten. Man kunde äfven tänka 
sig att ett par styrelser kunde förena sig om samma klängningsanstalt. 
I somliga provinser torde det äfven vara af behofvet påkalladt att 
lämna bidrag till rödjningars utförande, markberedning äfvensom möj- 
ligen till dikning. Sådan dikning bör dock enligt mitt förmenande icke 
afse torrläggning af sanka marker utan på sin höjd att afvärja eller 
förhindra försumpning af skogsmark. Då emellertid hvarken det ena 
eller det andra torde erfordras inom mitt verksamhetsområde, skall jag 
icke vidare uppehålla mig därvid. 
Hvad jag nu haft äran yttra, kan ju icke göra anspråk på att vara 
en fullständig utredning af den uppställda frågan, då jag naturligtvis 
icke känner förhållandena i alla trakter af landet, ej heller haft tid och 
tillfälle att på förhand sätta mig i förbindelse med länsjägmästarne utom 
i ett par fall, men jag hoppas, att hvad jag anfört måtte kunna gifva 
utgångspunkter för diskussionen. 
