278 WILH. EKMAN. 
drages virket genom handkraft medelst stora hakar s. k. sapiner ned 
till järnbanorna, som löpa i serpentinform i bergssluttningarne. Att 
virket blir ofantligt förstördt genom dessa hundratals sapinhugg säger 
sig själft. De äro vanligen I a 2 tum djupa samt ofta 1/,” breda. 
A höjdplatåerna däremot kan man icke draga virket så lätt fram 
med handkraft som i sluttningarne, hvarför där hästar användas. En 
zinka inslås i stockarnes ända, vid denna fästes en svängel, hästar för- 
spännas och så transporteras virket på horizontalt byggda kafvelbroar, 
Fig. 6. Timmerränna med en tunnel. Den halfcirkelformiga typen är 
förhärskande i Bosnien. 
motsvarande våra basvägar, till järnvägen, förmedelst hvilken virket be- 
kvämt nedföres till sågverken. 
Själfva sågningen var af föga intresse. Till de stora ramarne, som 
drefvos med komprimerad luft, sorteras virket sällan efter annan norm 
än att till de större och kraftigare ramarne gick det gröfsta virket och 
tvärtom. Fyrsågning förekom nästan alltid af virket, som sällan höll 
under 10” i topp. Kantningen brydde man sig föga om och öfver- 
lämnade den åt minderåriga. 
En skärskådning af virkesutfallet var af större intresse. Som förut 
framhållits, var virket frodvuxet i ordets vidsträcktaste betydelse, hvarför 
