OM BETYDELSEN AF SKOGSFRÖETS HÄRSTAMNING. 289 
vänder man visserligen, att man icke vet, från hvilket träd frömjölet kommer, 
men alltid vet man åtminstone hvilket träd, som är moderträd. Har detta 
träd varit af en vacker typ, finnes åtminstone utsikt för att det frö man er- 
håller skall blifva godt. Och om man vid beståndsvården vidtager den åt- 
gärden, att taga bort sämre träd inom skogsbeståndet, kan man påräkna, 
att träden icke blifva befruktade af fula individ, i följd hvaraf de vackra 
träden böra lämna godt frö. Vår försöksanstalt har gifvetvis en stor mission 
att fylla rörande betydelsen af fröets härstamning, nämligen just att visa, 
huruvida moderträdets typ ärfves af ättlingarna. Enligt min åsikt komma 
vi en gång därhän, att om man såsom docenten Gunnar Andersson antydde, 
väljer ut vackra former af våra barrträd, skola vi kunna få fram kulturraser, 
som gifva bättre tillväxt och vackrare typer för våra skogar än nu mången- 
städes är fallet. 
Direktören Holmerz: I byråchefen af Zelléns föredrag omnämndes, att 
jag sagt, att 40—060-åriga tallar lämnade det bästa fröet. Det kan vara till 
viss grad sant, att jag sagt detta, men jag har äfven sagt, att dessa unga 
träd lämna så få kottar per träd, att det för allmänheten icke lönar sig att 
insamla sådana, och beträffande insamlingen af kottar spelar tillgången en 
stor roll. Vidare framgick af undersökningen, att öfveråriga träd i allmänhet 
hafva små kottar med dålig groningsförmåga och att medelåldrig, 60—100- 
årig skog, i allmänhet gaf de bästa kottarne och det största fröet. 
Hvad fröets härstamning beträffar, så tror jag i likhet med byråchefen 
Örtenblad, att denna spelar en stor roll icke allenast i fråga om tall utan 
äfven 1 fråga om gran. Vi hafva sett fula bestånd af tysk härstamning, men 
om vi begifva oss ut i våra skogar, skola vi träffa på tallbestånd, som icke 
äro mycket vackrare fastän de, såsom vi veta, härstamma från svenskt frö. 
Därför har jag under den tid, jag verkat som lärare, förordat att så mycket 
som möjligt icke använda kultur af tall utan fröträdsställning, ty vid fröträds- 
ställning kan man välja ut de vackraste träden med de bästa formerna. Vi 
känna visst icke ännu våra tallformer; vi hafva för litet studerat dem, men 
vi veta, att det finnes former, som af allmogen kallas för furuformer, ljus- 
gula upptill med höga stammar och kvistfria. Dessa träd hafva i allmänhet 
i våra bergslagsskogar lämnats såsom fröträd, och där hafva vi också ut- 
märkt vackra tallskogar. På andra ställen äro de däremot rätt dåliga. Där 
man borde använda kulturer vore på sådana trakter, där man icke har till- 
gång på sådana vackra tallformer. Då vore det allt skäl att söka få frö 
från orter med vackra tallformer. Vi veta, att tallens form beror icke alle- 
nast på fröets härstamning, utan växtplatsen spelar äfven en icke obetydlig 
roll. Jag vill ytterligare betona vikten af att begagna fröträdsställning, där 
sådant kan ske. Att få frö från vackra former låter sig göra, då man sam- 
lar frö själf och i små kvantiteter, men då det är fråga om att samla frö i 
stor utsträckning riskerar man att få frö från fula tallformer, emedan de 
hafva de största kottarne och äro lättast att insamla från, under det att det 
är svårt att samla kottar från höga och vackra tallar annat än på hyggen. 
Hvad för öfrigt fröfrågan beträffar, vill jag framhålla, att vi äfven i fråga 
om granar hafva en hel mängd olika former. En del äro ofantligt vackra 
och välväxta, andra former däremot fula och dåliga, så att äfven vid insam- 
ling af granfrö spelar det en icke så obetydlig roll, att man får fröet från 
vackra och friska träd. Jag är öfvertygad om, att om man tar frö från 
