290 DISKUSSION. 
innanruttna granar, så är fröet predisponeradt att lämna dålig vara, så att 
vi kunna icke vara nog försiktiga vid valet af frö. 
Jägmästaren Westberg: Herr ordförande, mina herrar! Såväl nu som 
vid föregående möte har det tyska fröets olämplighet för våra skogar fram- 
hållits, och därom äro vi naturligtvis alla ense. Men tala vi vid tyska skogs- 
män, så hafva de precis samma omdöme om det svenska fröet. De säga, 
att det svenska fröet är snart sagdt det sämsta de kunna använda. Uti 
Forstwissenschaftliches Centralblatt för år 1904 meddelas i en längre artikel 
»Pinus sylvestris» särdeles intressanta undersökningar af det i handeln före- 
kommande tallfröet från olika länder och har därvid befunnits, att icke något 
frö gifvit sämre resultat än det svenska tallfröet, såväl med afseende på 
plantornas tillväxt, som rotbildning och barrmängd. Detta har man funnit 
både på 1-åriga, 2-åriga och 3-åriga plantor. Detta bör vara ett gif akt för 
oss, att vi måhända icke uteslutande hafva godt frö att släppa ut i markna- 
den, ty dålig tillväxt, klen rotbildning och liten barrmängd häntyda på så- 
dant plantmateriel vi själfva erhålla efter ej fullmoget frö. Tyskarne be- 
höfva icke tänka på mognadstiden så mycket som vi böra göra, ty i arti- 
keln nämnes, att i Ungern kan kottinsamlingen utan olägenhet taga sin 
början den 1 oktober och i Syd-Frankrike den I november o. s. v. samt 
att större massor tallkott transporteras under dessa månader till Tyskland 
från Belgien, Syd-Frankrike, Ungern med flera länder. Måhända hade ett 
gynnsammare resultat erhållits angående det svenska tallfröet, jiämfördt med 
frö från andra europeiska länder, om fullmoget frö blifvit föremål för under- 
sökning, ett förhållande som härvidlag ingalunda beaktats. Jag är icke i 
tillfälle yttra mig om tallkottens mognadstid uti andra länder, men mog- 
nadstiden för Sverige känna vi, och vi veta mycket väl, att tallkottar, in- 
samlade före nyåret, icke lämna fullgodt frö. Vi borde därför söka träffa 
en öfverenskommelse, att alla som utklänga skogsfrö, vare sig till försäljning 
eller för egen användning, aldrig inköpa tallkottar insamlade före nyåret. 
Det kan under vissa förhållanden vid tidig förvinter inträffa, att kottarne 
mogna i december, men i allmänhet tror jag, att vi hellre böra tillbakaflytta 
än framflytta tiden för insamlandet, måhända ända till 1 februari. Men hvad 
blir följden, om några få träffa denna öfverenskommelse? Jo, då inköpas 
kottar af fröklängningsanstalterna. De få massor af kott, och deras frö går 
i marknaden till samma pris som deras, hvilka söka få godt och moget frö. 
Nu kan man ju invända, att det gör detsamma, om man bestämmer inköps- 
tiden till I februari eller 1 januari, ty kottarne kunna ju insamlas förut, 
men detta äro vi mycket väl i tillfälle iakttaga, ty är icke kotten fullt mo- 
gen och utvecklad, så torkar den samman och förlorar sin fyllighet, hvar- 
emot den, som senare insamlas, behåller sin form oförändrad. Detta är nu 
endast ett gif akt och ett uttalande af det önskemålet, att vi litet hvar skola 
söka verka i den riktningen, att vi få fullgodt och fullmoget frö. Vi kunna 
sedermera med mera förtröstan emotse resultatet af de undersökningar, som 
anställas såväl här i landet som äfven i främmande länder. Hvad jag nu 
velat tillägga är endast, att då vi anse oss hafva befogenhet utdöma det 
tyska tallfröet såsom odugligt för våra förhållanden, så böra vi städse ställa 
sådana fordringar å vårt eget frö, att ej samma omdöme 1 Tyskland med 
fog kan fällas om det svenska. I somras, då jag hade nöjet vara tillsam- 
mans med ett större antal forstmän från Österrike — de främste skogsmän- 
