OM BETYDELSEN AF SKOGSFRÖETS HÄRSTAMNING. 291 
nen i detta land — erbjöd jag dem godt svenskt tallfrö för försökskulturer, 
men hade de ej någon hög tanke om det svenska tallfröet, hvadan de be- 
tackade sig för anbudet. 
Blifva vi af en eller annan anledning i tillfälle leverera skogsfrö till 
Tyskland, böra vi se till, att vi såsom prof å svensk vara endast sända 
ut fullt moget frö och i öfrigt bästa kvalitet. 
Doktor Hesselman: Jag skall be att få yttra några ord med anledning 
af det korta referat, som lämnades öfver tysken Schott's undersökningar. Den- 
nes jämförelser utföllo icke fördelaktigt för det svenska tallfröet. Detta frö 
lämnar plantor med vida mindre tillväxthastighet och vida mindre barrmängd 
än det tyska. Är då vårt svenska tallfrö sämre än det tyska? Nej. Vi 
måste nämligen tänka på, att det svenska tallfröet representerar en bestämd 
klimatisk ras, tillskapad efter de förhållanden vi hafva här i landet. Till 
de klimatiska tillpassningskaraktärerna hör äfven utbildningen af korta års- 
skott, som endast fordra en jämförelsevis kort vegetationsperiod för sin mognad. 
Dessa egenskaper bibehållas, då fröet utvecklas under andra förhållanden. 
På samma sätt lämnar, för att taga ett exempel, det sörländska tallfröet, ut- 
sådt i norrländska skogar, till en början ytterst kraftiga plantor med synner- 
ligen långa barr och årsskott, men de kunna icke bärga sig där, och efter 
en tid gå de ut. De äro icke tillskapade för de klimatiska betingelserna. 
Endast långsamt växande tallraser förmå lämna godt utbyte i ett klimat med 
kort vegetationsperiod. Således har denna jämförelse mellan olika tallformer 
i stort sedt sitt berättigande, men då det gäller att se hvad som är lämpligt 
för oss duger icke jämförelsen. Endast försök hos oss kunna afgöra, hvilket 
tallfrö passar bäst för vår svenska jord och vårt svenska klimat. Den tyske 
forstmannens försök kunna således icke tillämpas på svenska förhållanden. 
Det har ofta framhållits, att det gäller att tillse, att det individ, från 
hvilket fröet härstammar, skall vara så vackert som möjligt. I våra svenska 
skogar förekomma allmänt s. k. vargar och de få ofta skulden för de dåliga 
plantorna. Emellertid äro vargarne mycket fruktsamma och äro nog många 
gånger föräldrar till skogar med vackra träd. Detta talar emot den stränga 
ärftlighetsteorin. Denna sak kan emellertid förklaras ganska väl på grund 
af vissa ärftlighetsundersökningar under de senare åren. Det finnes vissa 
raser, som visa den egendomligheten att t. ex. 10 2 af individerna blifva 
missbildade, och denna egenskap uppträder år efter år på samma sätt och 
med ungefär samma talförhållanden med någon modifikation, beroende på 
de klimatiska betingelserna under året. Tar man nu frö från ett friskt, icke 
missbildadt individ och sår ut dem i en större kultur och räknar ut pro- 
centen på ett par tusen individer, så uppstår samma procent missbildade 
plantor, som af de kulturer, som härstamma från missbildade individ. Dy- 
lika s. k. mellanraser hafva till allt större antal blifvit kända, och det är 
icke osannolikt, att dylika spela en stor roll vid sammansättningen af våra 
svenska barrskogar. Därför bör frågan underkastas en ytterligare kritik för 
att utröna, huruvida det är värdt att så strängt hålla på ärftlighetsvalet och 
endast taga hänsyn till vackra träd, då de fula träden, som ofta äro de frukt- 
sammaste, kanske kunna gifva samma resultat. 
Direktören Holmerz: Jag vill endast med anledning af herr Westbergs 
anförande omnämna, att jag för 12—15 år sedan skickade till Österrike ett 
par kilogram af vårt allra vackraste tallfrö, men det påstods, att plantor af 
