OM BETYDELSEN AF SKOGSFRÖETS HÄRSTAMNING. 293 
fäller sitt frö förr än fram i april och maj, kottarne behöfva sitta kvar till 
dess för att blifva fullt mogna. Med afseende å klängning af frö torde detta 
vara en mycket viktig sak. 
Det är tvifvel underkastadt, om en värmeklängning kan vara fördelaktig, 
icke så mycket för värmens skull, ty man kan i sollafve få upp värmen ända 
till 70-—80?, men den värme, som på förra sättet åstadkommes, måste vara 
en annan än den, som man kan erhålla af solen. Man måste förutsätta, 
att då de särskilda solstrålarne ofantligt mycket verka på organismerna i all- 
mänhet, de också måste hafva ett stort inflytande på trädfröets mognad, hva- 
dan man vid klängning i sollafve har utsikter att få bättre och fullödigare 
frö än genom klängning i värmestugor. Därför borde också vara lämpligt att 
kronojägarne och skogvaktarne mera än som nu är fallet åläggas att använda 
solklängning, ty detta är och förblifver det naturligaste klängningssättet. I Hal- 
land klänges mycket bergtallfrö, och kronojägarne plocka kotten under sen- 
vintern och klänga den i sollafvar, kotten kostar 2,50 per hl. att plocka och 
klängningskostnaden går till 50 öre per kg., så att när jag af godt frö kan 
påräkna I kg. per hl. kott, det hemklängda fröet kostar 3 kr. per kg. Kö- 
per man fröet i handeln, får man betala 6 kr. per kg. och ändå är det 
fröet eldklängdt. Det är således i många afseenden fördelaktigt att använda 
solklängning, icke minst därför, att man får en bättre vara. Det bör där- 
för läggas synnerlig vikt på, att skogsbrukarne åläggas att mera än som nu 
sker syssla med klängning af frö i solen och att samla kotten, när den verk- 
ligen är mogen. 
Konsul Kempe: Min erfarenhet stämmer öfverens med herr Hesselmans. 
Jag har kommit till den erfarenheten, att härstamningen spelar en afgörande 
roll endast så tillvida, att man måste skaffa sig ortens frö. Men däremot har jag 
funnit, att det icke har någon betydelse, huruvida fröet är taget från vargar eller 
från vackra tallformer. Jag har sett på många ställen i Norrland, att afkom- 
man från vargar blifvit vacker. Särskildt har detta varit fallet på två ställen i 
stor utsträckning i Anundsjö socken inom Kubbe och Företjäls byaområden. 
På det senare stället funnos inom '/, kvadratmil inga frötallar kvar, allt var 
afverkadt. Fula vargtyper hade uppkommit och blifvit ännu fulare genom 
betning, men mellan dem stod en ungskog med den vackraste form, man 
kan önska sig. Jag tror därför, att man i Norrland icke bör förakta frö, 
som kommit upp från vargar, hvilket är så mycket viktigare, som det där 
egentligen endast är vargarne, som lämna moget frö. Vi veta, huru sällan 
i Norrland ett så rikt fröår förekommer, att det lönar sig att samla kott. 
På grund häraf anser jag, att det icke kan löna sig att anlägga frökläng- 
ningsanstalter där. Det är därför skogsvårdsstyrelsernas i de norrländska 
länen ovillkorliga skyldighet att anlägga fröklängningsanstalter för att till- 
handahålla allmänheten frö. Men då rika kottår så sällan förekomma i 
Norrland, att det icke lönar sig att där samla kott och vargarne lämna det 
frö som är mest moget, torde det icke vara lämpligt att hänvisa norrlännin- 
garne till att endast taga frö från de vackraste tallarne. Vi böra nöja oss 
med att fröet är från orten. 
Byråchefen Övrtenblad: Jag tror, att man här sammanblandar två saker. 
Det förhåller sig så, att tallen äger många former,, af hvilka man finner 
representanter i nästan alla delar af vårt land. Om vi tänka särskildt på 
Norrland och de trakter herr Kempe berört, finnas där bland andra två ut- 
Skogsvårdsföreningens Tidskrift, 1905. 21 
