FLOTTNINGSAFGÄLDERNAS BERÄKNANDE. 299 
kunde säkert skiljas från timmerlängder, så möjliggjorde man utdrifning 
af dessa medelst den s. k. kortlängdsberäkningen. Men därmed kvar- 
stod dock det oskäliga beräkningssättet att debitera det smäckraste tim- 
ret lika med det gröfsta. Man fortfor att diskutera önskvärdheten af 
att få det gällande systemet utbytt mot kubikberäkningen, vare sig 
direkt eller i modifierad form, — men allt fortfarande ansågos svårig- 
heterna för kontrollen afskräckande. Man ansåg nämligen, att den kon- 
troll man utöfvade genom uppräkningen vid skiljningsställena var så 
säker, som det kunde erfordras, och kontroll ville man icke vara utan. 
— Men nu kommer herr Ålund och säger, att den kontrollen är alls 
ingen, hvarför han dock icke anfört annat skäl, än att virket räknas 
ena dagen af en person och den andra dagen af en annan. Att detta 
dock icke är något skäl, är ju tydligt, då ju en räkning af stycketalet 
icke på något vis kräfver ett subjektivt omdöme. Blir därför kontrollen 
vid skiljningsställena icke säker, så beror detta uppenbarligen därpå, 
att den icke skötes noggrannt. I Hälsingland anses kontrollen genom 
denna räkning så säker, att det t. o. m. finnes större vattendrag, där 
debiteringen af flottningsafgälderna sker efter den vid skiljningsställena 
verkställda uppräkningen. Och, då detta pågått sedan många år utan 
protester från virkesägarne, bevisas däraf bäst, att denna kontroll, rätt 
utförd, är tillräckligt säker. Beträffande herr Ålunds anmärkning, att 
vid tvist denna kontrollräkning icke skulle inför domstol äga vitsord, 
så känner jag åtminstone ett fall, då vid tvist om, huru mycket obar- 
kadt timmer en virkesägare nedlagdt i en viss flottled, denne dömdes 
att mot sin protest böta efter det vid sorteringsstället uppräknade an- 
talet. Kontrollen vid stycketalsflottningen torde därför kunna anordnas 
så, att den blir fullt effektiv. Och vill man ha' den ännu mera säker, 
så kan man använda 2:ne skrifvare vid sorteringsställena. Den ökade 
kostnaden därför skulle icke blifva af den storlek, att den kunde hafva 
någon betydelse. Men, utom kontrollen af virkesägarnes uppgifter, er- 
håller man genom räkning vid skiljningsställena den ingalunda oviktiga 
fördelen att, då någon del af virket blir kvarliggande i flottledens öfre 
distrikt, vid debiteringen kunna skilja på det, som är framflottadt, och 
det, som är kvarliggande. 
Men, huru ställer sig nu kontrollen vid kubikfotflottningen? Jag 
har sett en författare föreslå, att kontrollen borde ske genom uppmät- 
ning af timrets längd och diameter vid sorteringsställena. Ehuru detta 
tidsödande arbete kan låta sig göra i en älf, där endast obetydligt 
med virke framflyter, så torde detta däremot vara alldeles omöjligt i 
sådana vattendrag, där någon större mängd virke framflottas — och 
dessa vattendrag äro ju de flesta. Vidare har framhållits, att kontrollen 
