304 FLOTTNINGSAFGÄLDERNAS BERÄKNANDE. 
blifva bra, och då wi fått några års praktik, skall det blifva mig ett nöje 
att meddela Föreningen, till hvilket resultat vi kommit. 
e. Jägmästaren Henrik Petterson: Innan detaljdiskussionen går alltför vida, 
ber jag få framställa en anmärkning af mera principell art. Frågans ut- 
veckling synes gå mot en formel. Det kan då ha sitt intresse att söka ut- 
reda, om en formel öfverhufvud är behöflig eller önskvärd. 
Hur man än ser saken, måste man dock ytterst bygga på den praktiska 
erfarenheten. Jag vet då kanske till en början endast, att ett visst sortiment 
är svårare att flotta än ett annat. Men en sådan erfarenhet är alltid för- 
bunden med en vwiss föreställning om /hur mycket svårare det första sorti- 
mentet är, och man kan därför också alltid ungefärligen uttrycka detta för- 
hållande i ett relationstal. Det är klart att det här ej kan bli fråga om pe- 
titesser. Vi torde för närvarande få nöja oss, om flottningssakkunnige för ett 
visst vattendrag eller en viss klass af vattendrag kunna ange sådana relations- 
tal för de sortiment, man med afseende på längd och groflek vill beteckna 
som minimi-, medel- och maximidimensioner. Jag får särskildt betona, att 
hur ringa erfarenheten än är, så kan den dock alltid på detta sätt uttryckas 1 mer 
eller mindre säkra relationstal. Jag kan därför i stället för den mera svårdefinie- 
rade praktiska erfarenheten förutsätta bestämda relationstal för några angifna 
dimensioner som bekanta. Dessa relationstal utgöra således det gifna i 
vårt problem, och vår uppgift är uteslutande att finna motsvarande relations- 
tal för öfriga dimensioner. 
Ja, sådana problem löser man ju genom interpolation, i detta fall enklast 
genom grafisk interpolation. Om man sedan för in resultaten i en vanlig 
prisnota, får man en enkel och klar framställning, som detaljtroget och full- 
ständigt utnyttjar all den erfarenhet man har att tillgå. Jag tror mig härmed 
ha visat, att någon formel åtminstone icke är behöflig. 
Jag vill emellertid med det föregående icke ha sagt, att de grund- 
läggande relationstalen skola insättas i notan på rak arm. Utan man får 
naturligen ta hänsyn till de olika faktorer, man anser utöfva ett inflytande. 
Kubikmassan har ett dylikt direkt inflytande, man kan därför lämpligen i 
notans kolumner först insätta de olika dimensionernas verkliga kubikmassor. 
Men så vet man, att af två olika långa stockar med samma kubikmassa är 
den längre mera svårflottad. Ja, då inför man i notan en, så godt man 
förstår, lagom förhöjning för tilltagande längder. Om man så anser, att 
smäckert långtimmer är besvärligare än lika långt timmer med något större 
toppdiameter, så inför man en för tilltagande längder starkt progressiv för- 
höjning för aftagande toppdiametrar o. s. v. Ett dylikt fritt öfvervägande 
af alla inverkande omständigheter är ju något helt annat än att konstruera 
en formel. Ty medan notan direkt afspeglar erfarenheten sådan den nu är, 
förmår formeln sällan uttrycka allt hvad man vet, men den innehåller i 
stället så mycket mer, hvarom man ingenting vet. 
Jag öfvergår nu till en granskning af de båda förnämsta formelmetoderna. 
Kubiksystemet utgår från erfarenheten, att flottningssvårigheten i många fall 
är direkt proportionell med timrets tyngd och således ungefär med kubik- 
massan. Då man sedan häraf sluter att så alltid är fallet, så är ju detta 
oberättigadt, men denna erfarenhet ger dock ett visst stöd åt antagandet, 
att samma relation mellan kubikmassan och flottningssvårigheten äger rum i 
alla de fall, där erfarenheten i öfrigt icke bevisat motsatsen. Så har ju skett 
