316 MEDDELANDEN. 
gran och föranledes att tro, att dessa granar, därför att de äro vackra där, 
skola kunna planteras hvar som helst i Sverige, men däri misstager man sig 
fullkomligt. Det är visserligen roligt att göra sådana färder och de äro myc- 
ket intressanta, men jag tror, att om man skall få erfarenheter, som man kan 
tillämpa på sitt eget revir, skall man besöka sådana områden, där skogsodlin- 
gen och skogsskötseln avancerat längst inom vårt land, och det har den i 
Finspångs och andra skogar i närheten. Det är ett område, som represen- 
terar både södra och mellersta Sverige, och där är mycket intressant att bese. 
Jägmästaren Sylvan: Då de nya skogslagarna äro stödda på frivillig- 
hetens och öfvertygelsens breda grund, synes det mig, att man bör välja så- 
dana ställen, där denna öfvertygelse blifvit allmän. Detta har dock kanske 
ännu icke så mycket skett i vårt land, men däremot finnes, såsom jag vet, 
en dylik öfvertygelse hos Hedeselskabet i Danmark, hvilket utfört mycket 
stora skogsodlingar, omfattande bortåt 100,000 tunnland. År 1890, då jag 
var där ute, uppgingo de till vid pass 66,000 tunnland, och jag betviflar ej, 
att de sedan dess gått mycket framåt, så att man kan bestämdt påstå, att 
dessa skogsodlingar nu omfatta i rundt tal en areal af c:a 100,000 tunnland. 
Här ser man således, huru mycket som kan åstadkommas på öfvertygelsens 
väg. När man nu med afseende på våra nya skogslagar slagit in på denna 
väg, synes det mig vara skäl, att man gör sig underrättad om, huru allt detta 
kunnat åstadkommas. Jag vet, att det hufvudsakligen skett genom den oer- 
hörda energin hos en man, nämligen framlidne öfverste Dalgas. Dessa od- 
lingar äro visserligen tämligen enformiga och bestå hufvudsakligast af berg- 
tall och hvitgran, men på bättre jordmån förekomma äfven odlingar af röd- 
gran. Man skulle således hafva ganska mycket att inhämta af en resa till 
de jutländska hedarna. Man har visserligen sådana hedar på närmare håll, 
nämligen i Göteborgs och Bohus län, där rätt stora skogsodlingar skett jäm- 
väl på frivillighetens väg och på initiativ af hushållningssällskapet. Dessa 
anläggningar hafva dock icke skett i så stor skala som i Danmark. Jag tror 
ej heller, att kostnaderna för en dylik resa skulle blifva synnerligen afskräc- 
kande, då man ju kunde erhålla billig järnvägsresa ned till Skåne. Därifrån 
har man endast en half dags resa öfver till Aarhus, hvilken stad man kunde 
taga till utgångspunkt för sina utflykter. Jag tror, att för den som ej förut 
varit därstädes, skulle det vara mycket lärorikt att resa dit, och jag ber för 
den skull att få föreslå en resa till de jutländska hedarna. 
Jägmästaren Hollgren: För min del tror jag, att man icke skulle hafva 
någon större nytta af en resa till de jutländska hedarne, där det egentligen 
endast är flygsandsfält, som skogsodlats. Jag har haft att göra med flygsands- 
fält i Halland och jag kan intyga, att där är det icke mycket att se. Där 
är dålig återväxt. Det enda man kan i dem finna är att se, huru flygsanden 
dämpats. Jag tror därför, att en resa till flygsandsfälten på Jutland icke skulle 
medföra någon vidare behållning i afseende å skogsskötseln för de skogsmän, 
som deltoge däri, utan mera hafva ett kuriositetsintresse. 
Konsuln Kempe: Då det synes mig, som om intresset för en resa nästa 
sommar icke skulle vara särdeles stort och då endast 30 personer deltogo i 
förra årets resa, vill jag hemställa, om det icke vore skäl i att man under 
detta år icke företoge någon utfärd, och om det icke vore lämpligare att 
man, 1 stället för att göra utfärd hvarje år, endast företoge sådan hvartannat 
år. Därigenom skulle kanske intresset blifva större, än hvad det hittills visat 
