MEDDELANDEN. 317 
sig vara. Jag vågar fördenskull hemställa, att under detta år ingen resa 
företages. 
Disponenten Hasselblad: Då den exkursion, som förra året gjordes, var 
mycket lärorik, vore det synd, om vi icke skulle få en sådan äfven i år. 
Såsom mål för färden har här föreslagits Finspångs skogar. Det är ju lätt 
för oss att komma dit, och därför ber jag att få föreslå en resa till nämnda 
skogar. Om en sådan resa arrangeras, blir den alltid till nytta för dem, som 
däri deltaga. 
Jägmästaren Sylvan: Denna fråga sönderfaller egentligen i två särskilda 
frågor, nämligen för det första om det skall blifva en resa af, och för det 
andra hvarthän färden skall ställas. Jag har emellertid fattat det, som om 
den första redan vore afgjord, och att det här endast vore fråga om att be- 
stämma, hvart man skulle resa. 
Jag ber att få protestera mot hvad herr Hollgren yttrade därom, att de 
jutländska hedarna uteslutande skulle bestå af flygsandsfält. Det är icke en 
tiondel, knappast en hundradel af desamma, som består af flygsandsfält, utan 
de utgöras hufvudsakligen af gamla ljunghedar, som legat öde i hundratals år 
och hvilka genom kultur blifvit skogbärande, Det är sådana hedar, som jag 
tycker det skulle vara af intresse att se. 
Direktören Hoblnerz: Här har föreslagits två ställen, till hvilka färden 
skulle ställas, nämligen antingen till de gamla ljunghedarne på Jutland eller 
till Finspång. För min del vill jag då på det varmaste förorda en resa till 
Finspång. Där finnes mycket för oss att se och lära, bland annat vackra 
planteringar och sådder, som äro bortåt 60 år gamla, samt uppkvistningar, 
Kolmårdens skogar förete också vacker återväxt af själfsådd och kultur. De 
jutländska hedarne bestå nästan uteslutande af hedland och ljungmarker, hvilka 
kultiverats med stora kostnader och besvär. Mest intressanta äro de ängsvatt- 
ningsförsök, som där blifvit gjorda, och hvilka äro storartade. Beträffande 
planteringar är föga eller intet för oss att lära å de jutländska hedarne. 
Öfverjägmästaren Wallhmo: För min del tror jag, att vi skulle göra gan- 
ska klokt i att anordna exkursioner årligen. Afven om medlemsantalet icke 
blir så stort, så får detta icke verka afskräckande. Jag hemställer således, 
att dessa exkursioner åtminstone tills vidare måtte ske årligen. 
Beträffande de två förslag, som här blifvit framställda, så instämmer jag 
med jägmästare Hollgren däri, att vi i första rummet böra välja mellersta 
Sverige och de platser, som han föreslagit. De jutländska hedarne och deras 
kultur äro så speciella saker, att den skogsintresserade allmänheten icke kan 
få så stor behållning af en resa dit. En gång i framtiden, då man besökt 
hela Sverige, kan man börja att tänka på Danmark och Finland. 
Jag hemställer, att mötet måtte besluta, att en exkursion skall företagas 
äfven under instundande sommar, och att vi hemsöka de ställen, som jäg- 
mästare Hollgren föreslagit. 
Föreningen uppdrog härefter åt styrelsen att söka anordna 
en exkursion innevarande sommar till mellersta Sverige, hufvud- 
sakligen Finspångs skogar. 
NE 
Öfverjägmästaren Uno MWallmo inledde ämnet Om vikten af svenska 
skogens bevarande och medel därtill (återfinnes å sid. 245—53521 i detta 
