320 MEDDELANDEN. 
började man vidtaga åtgärder för flygsandens hämmande. Då föreskrefs näm- 
ligen, att hvarje häradsbo skulle lämna vissa lass ris och stafvar för att hejda 
sanden. Man satte nämligen upp långa risgårdar, som skulle uppfånga sanden 
och sålunda hindra den från att föras in öfver landet. Sedermera kom kri- 
get 1676 och fortfor en tid, och då låg saken nere till 1777, då en Kungl. 
förordning utkom, som bestämde, att ytterligare åtgärder skulle vidtagas. Se- 
dermera, i början af 1800-talet — 1820 — började en vidlyftig landtmäteri- 
förrättning, som delade hägnadsskyldigheten på hemmanstalen, så att det be- 
stämdes, huru mycket hvart och ett skulle deltaga däri. Man kan tänka sig 
så betungande det skulle vara, då alla häradsborna fingo deltaga i denna häg- 
nad, oaktadt de som bodde uppe i skogsbygden, dit flygsanden icke nådde, 
ej hade någonting att frukta af sanden. 
På 1840-talet började man att uppdraga sandgräs och sandhafre — tvenne 
växter, som bredde ut sig i sanden med långa refvor och sålunda uppfångade 
densamma. Då sanden yrde öfver dessa gräs, växte de ånyo upp, och så- 
lunda bildades på kusten stora sandreflar, som för närvarande finnas kvar och 
som varit ett godt skydd för det ofvanför liggande landet. Men dessa åt- 
gärder voro likväl icke till fyllest. Därföre började man på 1860-talet plantera 
tall. Redan förut på 1800-talet hade man börjat med skogskultur på det sätt, 
att man sådde kottar från Småland i lager på sanden. På detta sätt har växt 
upp skog, som är ganska vacker. Dessa sådder skedde nära inägorna, där 
man var långt från hafvet, och där man ville sätta första dammen. Sedermera 
började man, som sagdt, på 1860-talet att plantera tall. Man sådde tallfrö 
i fåror, men det gaf ett dåligt resultat. Man använde österrikiskt tall, men 
det var mycket svårt att få den att gå till i plantskolorna, hvarföre man öfver- 
gaf dessa försök. På 1870-talet började man med en bergtallart från södra 
Europa, som är härdig och som man ansåg kunna stå emot alla de olägen- 
heter, som äro förenade med sanden. Så har det sedermera fortgått, och nu 
har på detta sätt sanden blifvit hämmad.: Hvilken vacker uppgift skogen har 
fyllt kan man ju tänka sig; den har räddat tusentals tunnland åkerjord från 
att öfversandas och att dela de hemmans öde, som ännu i dag ligga begrafda 
under sandtäcket. 
Härefter förevisade föredragshållaren ett antal skioptikonbilder från flyg- 
sandsfält och löfskogar i Halland. 
NE 
Om skogsförhållandena i Bosnien höll e. jägmästaren Wilh. Ekman ett 
af skioptikonbilder belyst föredrag (återfinnes å sid. 273—284-i detta häfte.) 
N HR 
Då byråchefen /. O. af Zelleéen var af sjukdom förhindrad att närvara, upp- 
läste byråchefen J. Meves hans inledningsföredrag Om betydelsen af skogs- 
fröets härstamning och ett ordnande af skogsfröhandeln (se sid. 285— 
288), hvarefter sekreteraren förevisade några skioptikonbilder, visande fula tall- 
kulturer, uppdragna af tyskt frö. Med anledning af föredraget yttrade sig herrar 
Övtenblad, Hobnerz, Westberg, Hesselman, Holleren, Kempe och Gunnar Andersson, 
(återfinnes å sid. 288—297). I föredraget framställdes följande förslag: 
Hos Skogsvårdsföreningens sekreterare eller, som är detsamma, på hans 
kontor borde finnas att tillgå upplysningar jämte fröprof från olika klängnings- 
