3 
7 
2 
Jr 
(EA 
TALLSPINNAREN I VÄRMLAND ÅREN 1903 OCH 1904. 
LJ 
området, hvarifrån tallspinnaren invandrat till Södra Finnskoga, para- 
siterna tydligen voro i stark ökning, ansågs i sistnämnda trakt ingen 
fullständig limning behöflig, utan blott proflimning där och hvar på de 
starkast angripna ställena. 
AN Långsjöhöjden, som saknade sådant grannskap af stekelkoloni, 
fann man däremot faran af en blifvande verklig härjning alltför stor för 
att underlåta limning, åtminstone i fråga om de starkare infekterade 
tallmoarne på ömse sidor om Rottne älf till en beräknad ytvidd af 
200 har. Omkring 90 har häraf utgjordes dock af ungskog med där 
och hvar spridda öfverståndare. Då man emellertid i Norge, där, så- 
som ofvan nämnts, 1903 års vår gallrats och limmats äfven ungskog, 
sedermera trott sig finna, att larverna icke väl trifdes på ungskog, be- 
slöts nu att försöksvis icke behandla ungskogen på annat sätt, än att 
limma öfverståndarne, helst som i betraktande af vinterlarvernas ringa 
storlek ingen allmännare fjärilsutveckling borde vara att vänta förrän 
år 1905 och man alltså, ifall snålheten sedermera skulle visa sig hafva 
bedragit visheten, hade tid på sig att förgöra återstående larver genom 
limning vären 1905. Hellimningen ansågs alltså kunna inskränkas till 
200 har. 
Vidare trodde man, att de små larverna detta år mycket väl borde 
kunna afhållas genom limringar af endast 2 cm. bredd, eller den, hvar- 
för de vid nunnekriget använda s. k. Hofmannska limdosorna voro in- 
rättade. 
Såsom vi sedermera torde se visade sig dessa antaganden fullt 
riktiga. 
Efter denna plan igångsattes nu arbetet med all kraft. Bandknifvar 
för »rödbläckning» och limdosor från nunnekriget sändes till ort och 
ställe, gallring och rödbläckning utfördes under vintern, 70 fat larvlim, inne- 
hållande 10,373 kg., beställdes hos den välkända firman Heinrich Ermisch 
i Burg vid Magdeburg till pris af 13 mark för 100 kg. netto f. o. b. 
Hamburg, skeppades i början af januari till Kristiania samt fraktades på 
järnväg och släde kortaste vägen öfver riksgränsen till användnings: 
platserna i skogen." Den 12 mars 1904, medan marken delvis ännu 
var betäckt med snö, börjades limningen och afslutades den 29 april, 
då limmet tog slut, ehuru omkring 50 för limning beredda hektar på 
1! Såsom kuriosum må här omtalas, att limmet, ehuru det var tullpliktigt i Norge och 
ej kunde behandlas såsom transitogods, likväl af de tillmötesgående norrmännen insläpptes 
tullfritt med hänsyn till det goda ändamålet, men att vid riksgränsen svenska tullnärer måste 
på flera ställen med mycket besvär tulldebitera varan, som ju skulle användas till svenskt 
statsändamål. Tullafgiften gick sålunda mycket omständligt från statens skogsficka till statens 
tullficka. 
