TALLSPINNAREN I VÄRMLAND ÅREN 1903 OCH I904. 341 
vimlar i trädkronorna och där gör obotlig skada. Först då blir den 
vanligen bemärkt, och stora skogssträckor hinna förstöras under upptäckts- 
året, innan människan kan ingripa, såsom exemplet i Norge visar. Nu 
är det ju högst sannolikt att, om för insekten särskildt gynnsamma för- 
hållanden existerat inom en viss trakt, samma förhållanden ägt rum 
äfven i andra likbelägna trakter, och att, på lika sätt som i Hede- 
marken, blott något senare, äfven i Leksand en härd för härjning hållit 
på att utbildas. Lyckligt för oss blefvo vi varskodda af olyckan i vårt 
grannland och kunde vidtaga behöfliga åtgärder i tid för att kväfva 
tillbudet i sin linda. 
Att här verkligen varit fråga om ett allvarsamt tillbud, framgår 
ur siffrorna i förestående tabell. I Tyskland, där skogsmännen alltid 
hafva skarpa ögon På tallspinnaren, limmas ovillkorligen vid så stark 
infektion som den på Långsjöhöjden för att förekomma härjning. Ett 
utbrott här hade inneburit stor fara ej blott för kyrkoskogen, utan äfven 
för de vidsträckta tallskogar, som utefter Rottneälfvens fortsättning 
nedåt Lekvattnet och mot de fagra Frykensjöarne sträcka sig långt in 
i Värmland, samt naturligtvis kräft betydliga kostnader för härjningens 
dämpande. 
Såsom förut nämnts hade ungskogen ej gallrats och limmats. En 
fråga af ekonomisk bärvidd och därför förtjänt af närmare undersök- 
ning var, huruvida denna underlåtenhet möjligen kunnat bereda en del 
larver tillfälle att fortlefva på ungskogen och att sålunda utveckla sig 
följande året till en stam af äggläggande fjärilar, hvilket blefve händel- 
sen, om ungträd och buskar erbjöde insekten lämplig föda under larv- 
stadiet. Vid mitt besök i juli hittades nu nedom limmet på äldre trädstam- 
mar ej blott större döda, utan där och hvar till och med ännu lefvande 
larver, som nu voro ända till 43 mm. långa, således omkring halfvuxna, 
och tydligen hade till för helt kort tid sedan lifnärt sig på närstående 
olimmade tallbuskar, som på sina kvistar buro ojäfaktiga spår af lar- 
vernas aptit; men numera kunde oaktadt ifrigt sökande, äfven med be- 
väpnadt öga, inga larver upptäckas på småträd eller buskar mer än på 
ett ställe i kanten af ett ungskogsbestånd, där några larver hittades 
uppe i ungträd. Vid förfrågan hos kyrkoskogens bevakare upplyste 
denne, att just på detta ställe snön kvarlegat längre än annorstädes 
sistlidne vår, hvarför larvernas uppstigning ur vinterkvarter här säker- 
ligen försenats. På ett annat ställe, där bevakaren några veckor tidigare 
iakttagit larver frossa på ungskogen, kunde numera inga larver upp- 
täckas. Sammanställas dessa fakta, så synes det i hög grad sannolikt, 
att larverna visserligen i början kunna lifnära sig af yngre träds 
barr, men att de, åtminstone när de blifvit inemot halfvuxna, 
