342 J. MEVES. 
öfvergifva dessa och uppsöka gröfre träd. Anträffa de där 
limringar, söka de forcera dessa och få åtminstone hufvudet nedsmordt 
med lim, hvarefter döden blir oundviklig enligt hvad jag konstaterat hos 
larver i fångenskap. 
Emot detta synes visserligen vid första påseendet tala det faktum, 
att, såsom jag föregående året observerade i olimmad skog vid Kyn- 
neggen i Norge, fullvuxna larver i mängd förpuppade sig i ungträds 
kronor. Det är emellertid kändt, att larven flera dagar före sin inspinning 
upphör att äta och oroligt vandrar omkring för att söka efter en ostörd 
och lämplig plats för den viktiga förrättningen. Också voro dylika 
med kokonger fullsatta ungträd vanligen föga afbarrade i jämförelse 
med äldre närstående träd, hvilket icke varit händelsen, om de i ung- 
träden förpuppade larverna tagit all sin föda i samma träd. 
För öfrigt är tallspinnarens larv icke ensam bland insektslarver 
med afseende därpå, att den under loppet af sin tillväxt i viss mån 
ändrar smaken. 
Enligt min öfvertygelse är det därför öfverflödigt att i ung- 
skog utföra dyrbar gallring och limning eller att nedhugga 
densamma, åtminstone där äldre träd finnas i närheten och dessa sist- 
nämnda frihuggas och limmas för att fungera såsom förgiftande fångst 
träd. — För öfrigt är det alls icke osannolikt, att limning skadar 
unga träd med tunn bark. 
På den trakt väster om älfven, hvarå förut planlagd limning ej 
blifvit utförd, hade höstens revision icke uppdagat något betydligare 
antal larver, och äfven nu i juli iakttogs i trädkronorna ingen nämnvärd 
skada å barren. I alla händelser syntes det klokt handladt, att det 
tillgängliga limmet användts i främsta rummet på den farligaste delen 
af området. 
För att emellertid erhålla full visshet om, huruvida ytterligare åt- 
gärder behöfdes under 1905 års vår, anordnades 1904 års höst den 19—22 
oktober larvrevision å förberörda olimmade trakt. Tidpunkten för re- 
visionens början bestämdes genom iakttagelse af ett antal larver i en 
bur, på hvars botten beredts lämpligt vinterkvarter af jord och renlaf 
och som därjämte ständigt försågs med friska tallkvistar till invånarnes 
vederkvickelse, hvaraf de ock flitigt begagnade sig. Buren var placerad 
utanför ett fönster till min bostad i Stockholm, naturligtvis utom räck- 
håll för solens strålar. När den sista larven krupit ned, ansågs revisio- 
nen kunna börja. 
Vid revisionen befanns larvfrekvensen på det olimmade området 
utgöra blott 1,7 st. per träd i medeltal och endast vid 4 träd af 110 
undersökta uppgick antalet larver till 6 å 10 st. under hvarje. Härvid 
