344 J. MEVES. 
Ett förut fullkomligt okändt sakförhållande i fråga om tallspinnarens 
lefnadssätt här i norden har under denna härjningsperiod konstaterats 
såväl i Norge 'som hos oss. På kontinenten har insekten en ett- 
årig generation, d. v. s. hvarje års sommar utbildas fjärilar, dessa 
lägga ägg, de därur framkomna larverna, sedan de ätit en tid, öfvervintra, 
samt förpuppa sig och blifva åter fjärilar påföljande sommar. I Skandi- 
navien däremot är generationen två-årig, ity att samma larv öfvervintrar 
två gånger, den första gången såsom mycket liten och den andra såsom 
ganska stor, till följd hvaraf fjärilar förekomma blott hvartannat år, 
hvilket inträffat 1901 och 1903 samt vore att återförvänta i år. Denna 
omständighet kan göra det lättare för oss än för tyskarne att utrota 
skadedjuret, om nämligen detsamma upptäckes i tid under fjärilsåret, 
ty då har man att disponera öfver två år till arbete för utrotande af 
en enda generation. Om första vårens limningsarbeten visa sig behöfva 
kompletteras — det kan ju t. ex. hända, att man ej genast kommit 
underfund med härjningsområdets hela omfattning eller ej medhunnit 
limningens afslutande innan larverna lämna sitt vinterläger — så kan 
efterarbetet utföras påföljande vår utan att man behöfver befara att 
under tiden ny äggläggning ägt rum inom de förut behandlade trak- 
terna. Härvid är emellertid att märka, att skadegörelsen framträder 
starkast sommaren och hösten näst efter fjärilsåret, och att det van- 
ligaste torde blifva, att eländet först då blir upptäckt. I så fall står 
naturligtvis blott ett års arbete till buds, men utföres detta arbete genast 
med tillräcklig kraft öfver allt där fara är å färde, finnes dock äfven 
då utsikt för att med ens kunna undertrycka härjningen, om än en del 
ståndskog antagligen då redan är till spillo gifven. 
Hufvudsaken blir alltid, att genom noggranna undersökningar viss- 
het vinnes hvarest insekten finnes till så stort antal, att åtgärder på- 
fordras. 
En intressant, med tallspinnarens nyssnämnda generationsförhållanden 
sammanhängande fråga är, huru sig förhåller med utveckligen hos tall- 
spinnarens farligaste fiende i naturen, nämligen den stora och vackra 
parasitstekeln "Anomalon circumflexum, hvilken fått sitt artnamn af den 
starkt böjda bakkroppen. Denna stekel har, enligt hvad hittills varit 
kändt, en ett-årig generation, i det att honan af sitt äggförråd uti fjärils- 
larver med likaledes ett-årig generation utminuterar och insticker ett ägg 
i hvarje; den ur detta ägg framkommande lilla stekellarven gör sig 
hemmastadd och tillväxer inuti sin alltjämt fortlefvande och fortväxande 
»värd», tills denne undergått förpuppning. När så tiden är inne att ur 
puppan borde framkomma en fjäril, öfverraskas man af att i dess ställe 
en utbildad stekel arbetar sig ut. Nu är frågan: om stekeln till ägg- 
