346 J. MEVES. 
läggningsobjekt valt en skandinavisk tallspinnarelarv, öfverger stekellar- 
ven då sin vana att förvandlas till fullbildad insekt påföljande året, för- 
dröjer sin utveckling och stannar i värdlarven två vintrar ända till den 
sistnämndas förpuppning, eller blir den färdigbildad redan efter första 
vintern och kryper ut ur larvskinnet? Denna sak är icke utan ganska 
stor praktisk betydelse. Alstrar stekeln nämligen, såsom fallet vore i se- 
nare alternativet, dubbelt så många generationer som tallspinnaren, så kunde 
den tydligen, om den öfverhufvud finnes tillstädes, verka mycket kraf- 
tigare på skadeinsektens hållande inom normala gränser, än fallet är 
på kontinenten, och vore kanske häruti att finna orsaken till att vi i 
norden gått jämförelsevis fria från tallspinnarens massutveckling. 
Vid de parasitundersökningar, hvilka, såsom ofvan nämnts, d:r 
Grönberg utfört höstarne 1903 och 1904, den första på några månader 
gamla och den senare på mer än årsgamla tallspinnarelarver, har han 
sökt komma lösningen af denna fråga inpå lifvet och fördenskull an- 
ställt mätning af de inneboende parasitlarvernas storlek. På grund af 
därvid erhållna resultat är d:r Grönberg, enligt till domänstyrelsen den 
8 december 1904 afgifvet utlåtande, tillsvidare hågad antaga, att para- 
sitlarverna ur 1903 års ägg nått sin utveckling redan sommaren 1904, 
i det de förpuppat sig inom tallspinnarelarvens hud i stället för inom 
puppans, och att de hösten 1904 anträffade parasiterna alla blifvit 
kläckta ur ägg lagda under 1904 års sommar. Dock anser han ytter- 
ligare iakttagelser nödiga för att lämna ett afgörande svar på frågan. 
För att tillmötesgå dem af tidskriftens läsare, som möjligen önska 
en närmare beskrifning öfver tallspinnarens utseende och lefnadssätt, 
särskildt sådant detta tett sig i Skandinavien, följer här en sådan. 
Liksom alla tjärilar genomgår äfven tallspinnaren fyra lifsstadier, 
nämligen såsom ägg, larv, puppa och fullbildad rjäril. Det torde här 
vara lämpligast att först beskrifva insekten i det sista stadiet. 
Fjäriln är ett nattligt djur och sitter om dagarne orörligt på träd- 
stammar med vingarne takformigt hoplagda öfver den tjocka bak- 
kroppen. Med utbredda vingar mäter den mellan vingspetsarne ej 
mindre än 5,, å 8 cm. Honan är betydligt större än hannen. Fram- 
vingarnes färg varierar mellan askgrått och brunrödt med därå anord- 
nade mörkkantade, breda, vanligen rostbruna tvärband. Nära vingens 
midt befinner sig en liten, men skarpt markerad hvit, halfmånformig 
fläck. Sitter fjäriln i hvila på en tallstam, så är han till följd af sin 
med tallbarken öfverensstämmande färg — skyddande likhet — ganska 
svår för ett ovant öga att upptäcka. Lättast väckes måhända upp- 
märksamheten af de två hvita prickarne. Hannen är i allmänhet mör- 
kare och brokigare än honan. | 
