SKOGSVÅRDSFÖRENINGENS TIDSKRIFT. 1905, H. 8-—9. 
MEDDELANDEN OM NATURMINNEN. 
838. Ett bidrag till frågan om naturskydd. 
Huru ' man, innan det befinnes vara för sent, skall kunna skydda 
en del intressanta och sällsynta naturföremål mot fullständigt utrotande, 
har som bekant blifvit en fråga för dagen. Såsom ett bidrag till denna 
frågas utredning må det tillåtas mig fästa uppmärksamhet på några så- 
dana växter, som förekomma i våra skogar, och därvid göra början 
med träden eller de trädartade växterna. 
Idegranen (7Taxus baccata) omnämner redan Willkomm i sin år 1875 
utgifna »Forstliche Flora» som ett utdöende trädslag. Detta vackra 
lilla träd, måhända oftast uppträdande i buskform, med sina skarlakans- 
röda fröhyllen torde väl få betraktas som det egendomligaste af våra 
svenska barrträd. Hos oss förekommer det i södra och mellersta. de- 
larne af landet, i synnerhet vid Östersjökusten. Det enda ställe, där 
jag sett det i trädform, är Böda kronopark på Öland. Såsom en låg- 
växt buske har jag sett idegranen på norra Upplands kust, t. ex. i 
Vesslands och Elfkarleby socknar. 
Som idegranen är ett icke blott i hög grad skuggfördragande, utan 
rent af skuggfordrande trädslag, är det gifvet, att trakthyggesmetoden, 
som ju allmänt brukas på de trakter inom vårt land, där idegranen 
växer, skall vara synnerligen fördärflig för detta trädslags bestånd. 
För att icke detta intressanta barrträd skall fullständigt utrotas 
hos oss, vore det behöfligt, att smärre delar af de skogsbestånd, där 
idegranen förekommer, lämnades fullständigt orörda. På grund af trä- 
dets sällsynta förekomst blefve i alla händelser detta så små skogsfläc- 
kar, att det föga skulle inverka på skogsafkastningen i sin helhet. Och 
om än icke den enskilde alltid vore villig att underkasta sig denna 
uppoffring för den goda sakens skull, läte det sig i alla fall göra på 
kronoparker och boställsskogar. 
Af vår vanliga gran förekomma många egendomliga varieteter och 
former t. ex. hänggranen (/f. wviminalis) och ormgranen (f, virgata). 
Som de ingenstädes synas uppträda annat än i enstaka exemplar, be- 
höfdes för dem såsom skyddsåtgärd afverkningsförbud för själfva de en- 
staka individerna jämte några närstående träd. 
På ett litet, begränsadt område inom Rasbo socken i Uppland 
