352 MEDDELANDEN OM NATURMINNEN. 
skönhetssinnet så tilltalande skogsinteriör, att densamma synes mig vara 
väl värd att skyddas för vandalism. 
I behof af skydd torde också den egendomliga parasitväxten misteln 
(Viscum album.) vara. Att denna på ekar, aplar och en del andra löf- 
träd växande buske, som hos oss synes hafva sitt egentliga gebit i Mä- 
lartrakten, förr haft större utbredning inom vårt land än nu, framgår 
bland annat af uppgifterna i Hartmans flora om mistelns utbredning. 
Efter att hafva uppräknat de landskap, där växten förekommer, tilläg- 
ger författaren: »fordom äfven i Skåne». Om icke skyddsåtgärder vid- 
tagas, är det att befara, det misteln snart nog utrotas äfven i andra 
landskap, ty han hör just till de växter, som genom sitt egendomliga 
utseende och sitt originella växtsätt lättare än andra draga uppmärk- 
samheten till sig. Redan för ett par tiotal år tillbaka yttrades i tid- 
ningarna farhågor för mistelns utrotande i Mälartrakten på grund af 
dess beskattande vid klädande af ångbåtar under lustfärder. 
Om vi nu öfvergå till de örtartade växterna, så finnas äfven bland 
dem en hel del sällsynta arter, som uteslutande växa i skog, och hvil- 
kas skyddande eller utrotande skogsmannen alltså har i sin hand. Det 
är ju gifvet, att trakter med en bördig — företrädesvis kalkhaltig — 
jordmån härutinnan skola vara rikast lottade, men icke desto mindre 
har nästan hvarje trakt åtminstone någon ömtålig växt, som är värd 
att skyddas. 
Af sällsynta och praktfulla skogsväxter torde orchideernas grupp 
hafva de mest bemärkta arterna att uppvisa. Så hafva vi i Norr- och 
Västerbottens skogar Calypso bulbosa., »kanske den skönaste bland 
Sveriges blommor», för att citera Neumans uttryck. Hit hör också den 
sällsynta skogsfrublomman (Epipogum aphyllum.), vidare förtjäna att 
nämnas Malaxis monophylla., som med förkärlek tyckes välja gamla 
murkna, mossbelupna vindfällen till växtplats, de sydligare landskapens 
sällsynta Cephalanthera-arter, den ståtliga Crpripedium Calceolus m. f. 
Till de nu uppräknade skulle kunna fogas en hel mängd andra säll- 
synta och ömtåliga skogsväxter inom skilda växtfamiljer, men jag vill 
låta det sagda vara nog. Det borde för hvarje skogsman vara en kär 
plikt att söka skydda hvad han af sådana växter äger inom sitt tjänst- 
göringsområde. Man skulle, såsom professor Conwentz föreslagit ', vid 
affattande af skogsmark dels på konceptkartan dels på marken medelst 
uppresta stenar kunna utmärka fyndorterna för sällsynta eller eljest in- 
tressanta växter samt fästa vederbörande bevakares uppmärksamhet på 
dessa med tillsägelse att hålla vård om dem. 
Vid behandlingen af frågan om naturskydd har d:r Gunnar An- 
1 Conventz H., Forstbotaniches Merkbuch I. Berlin 1900. 
