NOTISER. 379 
drifvits, skall ha att uppvisa stora likartade bestånd, hvari växtligheten är särdeles 
god. Det framhölls under den lifliga diskussion, som ägde rum hela tiden exkur- 
sionen varade, huru vid alla äldre järnverk i Norrland, där kolning bedrifvits, växt- 
ligheten var bättre än å andra ställen. Huruvida den intensivare skötseln och den där- 
med sammanhängande kortare omloppstiden, eller det förhållande att hyggena blifvit 
ordentligt röjda och svedda, framkallar denna bättre tillväxt, kunde ej afgöras, På 
talrika platser hade profytor utlagts, hvilka demonstrerades. 
Under andra mötesdagen förlades skogspromenaden till dels rena granbestånd 
dels till blandade tall- och granskogar, Här hade man tillfälle att se bestånd, hvarest 
en del blädats under det audra delen stod orörd. Att detta demonstrationssätt, där 
man genast kunde få se orsak och verkan, var ypperligt, säger sig själft. Diskus- 
sionen fördes, som helt naturligt är, hufvudsakligen om enskilda fall, hvarför den 
svårligen kan refereras. Som hufvudprinciper framstod tydligt, att samtliga nu upp- 
växande bestånd skola i rätt tid och på rätt sätt gallras och sedermera ljusnings- 
huggas, hvarefter föryngringshuggningarne börja. De äldre, blandade bestånden, 
böra genomhuggas så att alla oväxtliga och skadade individer uttagas. Hvarje träd, 
som ej försvarar sin plats, skall bort. Vid en senare huggning kunna föryngrings- 
luckor upptagas. Dessa böra dock göras så stora å tallmark, att tallen där kunde 
växa upp. Som grundtanke låg, att skogen numera ej under några förhållanden får 
skötas schablonmässigt. 
Försumpade granmarker, där dikningar företagits, besöktes äfven. Man var en- 
stämmigt af den åsikten, att dylika marker skola kalafverkas, dikas och brännas, 
Åsikterna brötos dock i frågan, huruvida kalafverkningen skulle föregås eller efter- 
följas af dikningen, Man framhöll, att dikena genom afverkningen skulle förstöras. 
Synnerligen framstående dikningsledare påstodo sig dock ha motsatt erfarenhet. 
Den 29 juni ägde årsmötet rum. Efter de sedvanliga valen, därvid i styrelsen 
omvaldes hrr Groth, Örtenblad, Hasselblad och Kjellberg samt nyvaldes hrr Belfrage, 
Hermelin och Granström, begynte diskussionen, 
Första frågan gällde betet. Det framhölls med skärpa den stora skada som 
betet förorsakar, och man ordade om inhägnande af hyggen, anställande af särskilda 
vaktare, s. k. getare, eller slutligen inskränkning af betestiden. På grund af ämnets 
vidlyftiga karaktär beslöt mötet uppdraga till föreningens styrelse att inkomma 
med allsidig utredning i ämnet till nästa sammanträde. 
Nästa fråga gällde Norrländska skogarnes afkastningsförmåga. Denna hade 
uppstälts på grund af ett föredrag, som hållits af öfverjägmästare Wallmo i Förening 
för Skogsvård. Såväl inledaren, jägmästare Ålund, som flere andra talare framhöllo 
skarpt svårigheten att bestämma de siffror, som hr Wallmo framkastat. Talarnes 
noggranna fleråriga undersökningar äfvensom uppgifter från såväl privat som stats- 
skogar tala ett annat språk, Man erkände dock gärna betydelsen af det gif akt, 
som hr Wallmo uttalat till skogsägarne, För att kunna framvisa fullt klara och 
tydliga siffror, stödda på verkliga undersökningar, beslöt föreningen tillsvidare auslå 
2,000 kr, för tillväxtundersökningar i Norrland. 
Efter ett kortare föredrag om skogens inverkan på försumpningen, upplöstes 
sammanträdet. 
Graningeverkens chef, disponenten Flygt, dess skogschef, jägmästare Hermelin, 
som ledde exkursionerna, samt förvaltare, hade arrangerat det hela på ett synner- 
ligen praktiskt och tilltalande sätt, hvarför deltagarne kunde resa hem efter trenne 
angenäma dagar med den känslan, att de verkligen lärt sig något, en sak som i 
dessa mötenas tid visst icke alltid är fallet. W. En. 
