400 HUGO SAMZELIUS. 
fram ur de varmaste sympatier för djur- och växtlifvets skyddande på 
ett människan värdigt sätt. Häftet afslutas med följande ord: »Det är 
mången jordägares stolthet att kunna säga: på min mark kan det hvarje 
år skjutas så och så många harar, rapphöns och fasaner; de för jakten 
skadliga djuren har jag utrotat. Det borde vara hans åstundan att 
kunna säga: på min mark lefva så många arter af landets vilda växter 
och djur som det önska.» 
Genom den tankegång, som är den ledande underströmmen i åt- 
minstone von Holstein-Rathlous och Winges afhandlingar, hafva vi kom- 
mit in på jaktens moraliska berättigande, som här endast må i förbi- 
gående och blott med några ord beröras, enär detta är hvars och ens 
individuella samvetssak. Enligt mitt förmenande är jakten, i betraktande 
af den moderna värdesättningen på djurbegreppet och nyare rön an- 
gående djurens själslif, tillåtlig endast när det gäller att freda eget, 
andra människors eller tamdjurens lif, när behof eller hushållning där- 
till nödgar samt när det gäller att rationellt vårda och beskatta en 
ekonomiskt betydande och värdefull villebrådsart. Härigenom har jag 
tagit afstånd från den slags nöjesjakt eller måhända rättare sagdt »okyn- 
nesjakt», som blott afser att till förströelse och för ro skull fälla ett an- 
tal djur. Jakten bör vidare enligt mitt förmenande utöfvas af skolade 
yrkesmän, med kännedom om djurens lif förtrogna personer, som där- 
till hysa en lefvande ansvarskänsla gentemot djurvärlden, icke af ama- 
törer. I detta samband ber jag få citera definitionen på jägare i Herm. 
Först, Ill. Forst-und Jagd-Lexikon (Berlin 1904): Zäger, ein Mann, der 
in allen Teilen der Jagd theoretisch und praktisch tächtig ausgebildet 
ist (gelernter J.), im Gegensatz zum Jagdliebhaber. Emellertid torde 
det ännu länge dröja, innan det går därhän med den svenska jakten, 
men det kan också hända, att utvecklingen går fortare än vi ana. Steg 
på vägen till jaktens förädlande och det numera ohejdade »jagandets» 
begränsning äro under alla förhållanden: införande af jaktskatt och jakt- 
rättighet allenast i samband med större markkomplex, d. v. s. i all- 
mänhet en förbättrad jaktlagstiftning med skydd under afvelstiden äfven 
åt de »skadliga rofdjuren» och åt hela den lyriska skogsorkestern, d. v. s. 
sångarnes och småfåglarnes kokort, som jaktlagen negligerar, utbildande 
af yrkesjägare vid skogs- och jaktvårdsskolor, utgifvande af folkbildnings- 
skrifter och populära föredrags hållande i stad och landsbygd. 
Här torde ock vara rätta platsen att beröra de lifliga naturskydds- 
sträfvanden, som sista åren framstått i vårt land efter den i detta af- 
seende banbrytande tyske professorn Hugo Conwentz föredrag i Stock- 
holm den 22 januari 1904. Conwentz har insett vådorna äfven för 
djurvärlden af människans hänsynslösa och obetänksamma framfart: 
