ÅTGÄRDER TILL DEN SVENSKA JAKTENS FÖRBÄTTRANDE. 403 
garna har förbundet sökt att verka för jaktkunskap, jaktens rationella 
utveckling och hvad man under årens lopp funnit vara öfverensstäm- 
mande med en god jaktvårds anspråk, inrättat en jaktvårdareskola i 
Södermanland, utgifvit folkskrifter o. s. v. Det har med ett ord ut- 
vecklat en nitisk och intresserad verksamhet, äfvensom genom sin kon- 
stitution och tidskrift varit den sammanhållande makt, som i gemensam 
sträfvan och kärlek till djurvärlden enat landets natur- och jaktvänner. 
Åtskilliga af sina syften — så t. ex. jaktskattens införande i vårt land 
— har förbundet på grund af förhandenvarande förhållanden ännu icke 
lyckats realisera, men det har själft eller genom sina afdelningar ofta 
åstadkommit lagstadgadt hägn åt sådana djurarter, för hvilka lagens 
mellankomst kunnat vara af betydelse. I den svenska jaktlagstiftnin- 
gens f. n. alldeles hämmade utveckling har förbundet tagit lifligaste del 
och haft en betydande anpart, och man har all anledning antaga, att 
så äfven framgent blir förhållandet och att man i varm och fördomsfri 
naturkärlek skall skärskåda hvarje nytt förslag och lyckas arbeta fram” 
tiden i händerna. Kunde förbundet utverka förbud mot bruket af för- 
giftad åtel, fångning i stock, sax eller snara af nyttigt och »skadligt» 
vildt, de s. k. skadedjurens förföljande under afvelstiden samt allt pojk- 
aktigt och oförsvarligt äggröfvande hos sångfåglarna etc. — som väl 
icke kunna inbegripas i uttrycket »annat nyttigt vildt,' som icke fridlyst 
är» — äfvensom meddelandet af detaljföreskrifter i fråga om stämplingen 
af för försäljning i förbjuden jakttid afsedt fredadt villebråd, vore, i an- 
knytning till en stigande folkupplysning, som genom en naturlig process 
väl utmönstrar vissa jaktmetoder och fångstsätt såsom moraliskt otill- 
ständiga, redan ofantligt mycket vunnet. Ett värdefullt förslag före- 
kommer till sist i förbundets tidskrift 1904, där det på sid. 101 påyr- 
kas, att ägare af hund, som löper fritt omkring på annans jaktområde, 
utan att därstädes af sin ägare omedelbart upptagas och därifrån bort- 
föras, och som därstädes oroar det vilda, skall vara underkastad laga ansvar. 
Förbundet utgaf år 1901 en praktiskt affattad broschyr »Om jakt- 
vård. Jaktvårdens grunddrag» under medverkan af framstående förmå- 
gor, hvilken i tusentals exemplar spridda skrift samma år följdes af en 
utmärkt broschyr af Uppsala läns jaktvårdsförenings sekreterare, grefve 
Knut Hamilton: »TJakt, jaktvård och jägare». 
Till sist endast några ord om en i Finland på sin tid föreslagen 
institution och om den erfarenhet, man därstädes samlat angående fol- 
kets förhållande till jaktlagarne och dessas bestämmelser. För några 
år sedan väcktes på tal, att en af statsmedel och anslag från jaktvårds- 
! Kursiveradt af förf. 
