NOTISER. 21 
[SE 
Farmers Bulletin (utgifven af U. S. Dep. of Agriculture) n:r 208—226. 
Sveriges Landtmannaförbunds tidskrift 1905, h. 3. 
Svenska Trädgårdsföreningens Tidskrift, 1905, n:r 6—7. 
Trädgården, Tidning för Nordens Trädgårdsodlare, 1905, n:r g. 
Skånska Trädgårdsföreningens tidskrift 1905, h. 2, innehåller fortsättningen af en 
längre artikel: Ek. 
Haven, Medlemsblad for de samvirkende danske Haveselskaber, 1905, h. 16—1$ bl. a. 
innehållet: Vegetationen paa Öerne i Östersoen af STEPHAN NYELAND III: 
Wadstena Kloster. 
Dansk Jagttidende, Organ for Dansk Jagtforening, 1905, h. 6. 
Svenska Kennel-Klubbens Tidskrift 1905, h. 3. 
Naturen, illustr. maanedsskr. for populer naturvidenskab 1905, n:r 8. 
Botaniska Noliser 1905, h. 4. 
Bihang till Jern-kontorets annaler 1905, h. $. 
Ekonomisk Tidskrift 1905, h. 9. 
NOTISER. 
STÄMPELYXOR. De äldre redskapen eller yxorna, som användas till märk- 
ning af träd och timmer, voro vanligen försedda med tämligen tjocka, upphöjda 
märken eller bokstäfver i blockstil och lämnade tydliga märken å stockändar samt 
stubbar, d. v. s. så snart stämpeln skulle sättas i »ändträ». Däremot var det ytterst 
svårt att få några tydliga stämplar med 
dem å växande träd. Denna olägenhet är al 
numera afhjälpt hos de af staten använda 
stämpelyxorna. Dessa, Som äro försedda 
med skarpa märken, lämna å bleckade 
träd tydliga stämplar. Som man likväl af 
jägmästare ofta hör klagomål öfver desam- 
ma, skola vi nu uudersöka en dylik, huru 
den är konstruerad och sedan eftertänka 
på hvad sätt felen kunna afhjälpas. 
Figur I visar en sådan yxa i !/, na- 
turlig storlek. Vi slå loss yxan från skaftet, 
undersöka tyngdpunktens läge och finna 
detta vara i (t). Enligt fysiken veta vi, att 
yxor, hammare eller liknande redskap för 
hugg eller slag, böra vara så konstuerade, 
att redskapets tyngdpunkt kommer att 
falla vinkelrätt öfver anslagsytans medel- 
punkt (a), men tyngdpunkten, som ligger 
något högre än skaftfästets medelpunkt (m), 
faller här vinkelrätt mot anslagsytans plan | 
i punkten (b), sålunda mellan anslagsytan 
och handen, Följden häraf blifver dels den, 
att anslagskraften ej kommer ensamt an- OO! 
slagsytan till godo, utan fördelas mellan 
denna och handen på den som slår. Detta 
har tre olägenheter. Dels får större kraft 
än som behöfves användas. Dels slår skaf- 
tet för hvarje slag nedåt i handen, Slut- Fig. 1 
