414 NOTISER. 
ligen sker däraf en vridning, som ändrar vinkeln mellan yxan och skaftet, hvilken 
så småningom verkar därhän, att skaftet antingen afbrytes invid yxan, eller den se- 
nare lossar från skaftet. 
Undersökes nu, hurudan yxan äratt hugga 
med, så visar sig, att eggen utgör en cirkelbåge 
es med m1 till medelpunkt. Hvilken punkt af eggen, 
vi nu än tänka oss träffa en anslagsyta, kommer 
mi att ligga vinkelrätt öfver densamma, hvaremot 
tyngdpunkten (t) alltid kommer mellan ytan och 
handen. Sålunda har yxan samma fel som stämpel- 
märket. 
Ett annat fel är att siffrorna vanligen gå af, 
beroende därpå att det hål i yxan, hvari de äro in- 
Fig. 2. 
skjutna, är något för grundt, hvarvid de s. k. klac- 
karne på siffrorna gå af på de svagaste ställena 
eller där de äro genomborrade. 
a Huru en efter samma idé inrättad stämpelyxa 
borde vara konstruerad visar fig. 2. 
Yxan, som bör hafva samma vikt, som den förra, skall vara noga afvägd, 
så att tyngdpunkten (t) sammanfaller med medelpunkten för skaftets fäste (m) 
samt ligga vinkelrätt öfver anslagsytan 
medelpunkt (a). Eggen skall utgöra 
en cirkelbåge med t till medelpunkt, 
Fig.13. 
ÅT Fig. 4. 
så att tyngdpunkten kommer att falla vinkelrätt öfver hvilken punkt af densamma, 
som träffar anslagsytan.! 
1] händelse af hård slitning eller mycken slipning kommer t att kunna ändras, men blifver 
3 ä Silesisömi id långt skaft bör 
endast i linien a—t riktning. Beräkningarna gjorda efter kort skaft, som hålles å midten. Vidl TR sl a 
SNI o - Sr z Ås = sa Fällten föra 
yxans tyngdpunkt ligga något utom  midtlinien, så att ?/; af skaftets tyngd kan tilläggas inre hälften fö 
blilva i yttre !/,. 
