422 GUNNAR ANDERSSON. 
bestånd visar afsevärd öfverensstämmelse. Orsakerna till variationen 
äro redan antydda och af den art, att de kunna antagas vara likartade 
inom andra delar af det jämtländska fjällområdet. 
Fäster man sig vid de trenne för dessa trakter typiska bestånd, 
som här omtalats, finner man att genomsnittstillväxten pr år varit för: 
r-dölbestandetivid Vallbor ist 3,05 MM. 
3 » DERE VALA eESAR 23945 
3 > 3! IStoratallet. o.... Isägt 3 
Går man ut från att 
liksom i de undersökta fal- 
len tillväxthastigheten ej vi- 
sar någon större likformig 
variation i de åldersstadier, 
under hvilka lämplig ved- 
dimension nås”, så får man 
följande ungefärliga ålder 
för afverkningsbara bestånd 
med en  tillväxthastighet 
öfverensstämmande med de 
ofvan nämndas: 
Te (fora 50—065 ar 
FIT ASS SsES 60—80 >» 
ör oe af AresT 100—140 > 
På grund af ofvan an- 
tydda förmåga att skjuta 
rotskott, hvilka fullständigt 
utveckla sig, kan hos björken 
samma individ föryngrastro- 
ligen genom många gene- 
rationer. Då denna vege- 
tativa föryngring skersucce- 
Fig. 3. Björkskog vid Nissonjokk vid Abisko nära 
Torneträsk, c. 400 m. ö. h. H. Hesselman fot. 
sivt och hvarje flerstammigt 
björkindividinnehållerstam- 
mar af olika ålder, kan utan olägenhet för skogens framtida bestånd en 
gallring äga rum, hvarigenom de stammar, som nått veddimension ut- 
tagas, och de öfriga få tillväxa. På så sätt kan vid en rationell vård 
björkskogen häruppe periodvis blädas med en omloppstid beroende på 
läget och markbeskaffenhet af 50—100 år, om man nöjer sig med kel- 
nare ved, och 75—1350 år, om man vill ha gröfre dimension. 
! Jag har utgått från 15—20 cm. i brösthöjdsdiameter som lämplig groflek inom dessa 
trakter. 
