430 J. E. KINMAN. 
yttra sig öfver, huruvida afverkningen är utförd å skogsmark eller hag- 
mark samt äfven understundom att upptaga den frågan, huruvida af- 
verkningen i något fall må kunna rubriceras såsom upprödjande af nödig 
beteshage. Slutligen angifvas de åtgärder, som böra vidtagas med de 
områden, å hvilka återväxten ansetts vara uppenbarligen äfventyrad. 
Till ledning för bestämmandet af den pant eller borgen, som möjligen 
kan komma att ställas, torde kostnaden för sagde åtgärder böra för- 
slagsvis beräknas. 
Man måste komma ihåg, att protokollet är en handling, som kan 
komma att ligga till grund för en blifvande rättegångsprocedur. Det 
bör därför söka utreda den sak, som är i fråga, så klart och tydligt 
som möjligt, upptaga det nödvändiga, men icke göra onödiga utvik- 
ningar, som icke komma saken vid. 
Det torde i allmänhet vara att rekommendera, att undersökning 
icke begäres hos Konungens befallningshafvande, innan det fall, som är 
i fråga, på marken förut besiktigats af skogsvårdsstyrelsens forstliga 
biträde eller annan dess tjänsteman. Härigenom kunna onödiga under: 
sökningar med däraf följande onödiga kostnader i någon mån undvikas. 
I synnerhet då frågan gäller en större egendomskomplex synes det 
vara lämpligast, att skogsvårdsstyrelse i sin anhållan om undersökning 
specificerar den eller de trakter af egendomen, som undersökningen för 
tillfället anses böra omfatta. I annat fall nödgas förrättningsmännen 
öfverfara hela egendomen och söka taga reda på hvarje liten afverk- 
ning, äfven om ingen anmärkning kan göras mot densamma. 
Önskvärdt torde det också vara, att ett kartutkast om möjligt 
bilägges begäran om undersökning. Utan tillgång på karta är det ofta 
svårt för förrättningsmannen såväl att någorlunda riktigt kunna bedöma 
ytvidden af de trakter, som afverkats, som att kunna beskrifva de delar, 
på hvilka återväxten möjligen ansetts uppenbarligen äfventyrad, så att 
de kunna af annan person återfinnas. 
Det ofvan citerade protokollet, som nästan ordagrant är hämtadt 
från ett verkligt fall med en obetydlig komplettering från ett annat, 
gör naturligtvis icke anspråk på att vara något slags formulär. Men jag 
har tänkt, att det ändå kunde vara till någon nytta att visa, huru man 
under vissa förutsättningar möjligen kunde taga saken, som ju är ny 
och opröfvad för oss litet hvar. 
Eksjö i oktober 1905: 
3. E. Kinman. 
