OM TALLTORKAN I ÖFRA SVERIGE VÄREN 1903. 451 
revirförvaltaren i öfre Byske revir säger :' »hvad granen angår, så finnes 
nog frostskador äfven på dennas toppskott, men endast undantagsvis.z 
Från renbetestjällen i norra Jämtlands revir inberättas:att »äfven å ung- 
granar i de bättre och skyddade växtlägena ej å de egentliga itjäll- 
granarne — har torka, dock i ringa grad förmärkts, i de flesta fall på så 
sätt uppträdande, att yttre hälften af toppskottet och några af de öfversta 
sidoskotten torkat.» Själf iakttog jag sommaren 1904 att granen 1903 
torkat afsevärdt inom Härjedalens tjälltrakter (jfr. sid. 464). Till sist 
må nämnas att jägmästaren i Karlstads revir meddelar, att i de reviret 
angränsande, högre belägna trakterna i Norge medelålders gran särskildt 
varit utsatt för torka. 
Obestridligt är emellertid att, ehuru torka här och där i ringa om- 
fattning angripit granen, den inom tallbestånden uppträdt mångfaldigt 
svårare. Den olika härdighet mot klimatet, som våra bägge viktigaste 
skogsträd sålunda visat har föranledt en särskild undersökning af P. O. 
Welander ”, hvilken anser orsaken vara, att granens skott förvedas tidigare 
än tallens. Vid en hösten 1903 den 15—20 september företagen under- 
sökning (å material från öfre Byske?) visade det sig »att tallskotten voro 
nästan utan undantag blott svagt förvedade, och särskildt mot spetsen 
voro de inuti gröna samt mjuka och saftfyllda», medan »granskotten voro 
betydligt mindre saftfyllda och i allmänhet ganska väl förvedade.» 
Jag har velat särskildt framhålla dessa iakttagelser angående gran- 
torkan såsom ett bevis för att torkan 1903 ej är ett ensamt tallen 
berörande fenomen, utan träffat äfven andra vedväxter. Icke 
blott granen utan de trädartade växterna i allmänhet visade nämligen under 
1903 mångenstädes afsevärda skador. Ett intressant exempel härpå är det 
från Pajala nedan (sid. 469) anförda, likaså den torka, som jag i Ljusne- 
dalstrakten iakttog å en, kråkbär och ljung. Äfven å odlade trädarter, ? 
såsom kärrek, (Quercus palustris) och rödek (Q. rubra) är i Skåne(?) 1903 
torka iakttagen. 
Belysande för torkans natur är dels dess oväntadt olikformiga geogra- 
fiska uppträdande, dels de lokala förhållandenas inflytande, dels ock själfva 
sättet för dess uppträdande på de enskilda träden och dettas samband 
med skottsystemets yttre och inre utveckling. För dessa förhållan- 
den må därför redogöras innan jag tll sist lämnar en framställning af 
torkans sannolika orsaker. 
!P. O. Welander, Hvarför blef tallen, men ej granen frostskadad vintern 1902— 
1903? Skogsvännen 1904, sid. 45. I en not å anf. st. säger K. Fredenberg: >»Jag såg 
våren 1903, å kronoparken Ödsmål i Bohuslän 20 fots granar med frostskadade toppskott 
och detta i rätt stort antal.» 
SKAmf st: 
2 Se C, v. S. i Skogsvännen, 1904, sid 47. 
