OM TALLTORKAN I ÖFRA SVERIGE VÅREN 1903. 453 
a tafl. 2 återgifna kartan uppstått. För att dess värde likaväl som dess 
brister klart må framstå, har till densamma härnedan fogats utdrag ur de 
inkomna rapporterna och gjorts en del andra anmärkningar. 
Då talltorkan uppenbarligen endast träffat barrskogsområdet, börde 
naturligen äfven å kartan barrskogsgränsen inläggas. Någon på senare 
tiders undersökningar grundad karta öfver dennas förlopp finnes emeller- 
tid ej, hvadan jag, med stöd af Generalstabens kartor öfver Norrland i 
1:200,000 så långt dessa äro utgifna, utarbetat en karta i 1: 1,000,000, 
från hvilken gränsen nedtransporterats på den i tafl. 2 återgifna kartans 
skala. De smärre områden och öfver barrskogen uppstickande bergs- 
höjder, som ligga utanför det egentliga fjällområdet och ej kunna ut- 
läggas i den lilla skalan, äro betecknade med små kors (+). Söder om 
63” n. br., hvarutöfver Generalstabens mätningar ännu icke blifvit till- 
gängliga, är barrskogsgränsen uppdragen efter den 1905 utgifna kartan 
» Förslag till skyddsskogar inom Jämtlands län» (1: 200,000). Inom Dalarne 
är den helt skematiskt angifven enligt föreliggande uppgifter och helt 
säkert i väsentliga punkter oriktig. 
Luleå distrikt. Inom landets nordligaste delar, hvilka ju tillhöra 
detta distrikt, synes talltorkan visserligen tagit hårdt, men dock ej så 
hårdt som i många sydligare trakter. Jägmästaren meddelar, att i Pa- 
jala revir »i flertalet trakter skadan är ringa, men trakter finnas, där åt- 
minstone tjärdedelen af ungtallarna äro i större eller mindre grad ska- 
dade.> Inom öfriga nära tjällen belägna revir tyckas förhållandena vara 
följande. I Jukkasjärvi och Gellivara revir betecknas skadan som medel- 
måttig, men i det förstnämnda säges den ha tagit mest i sydvästra de- 
len, något som väl öfverensstämmer med rapporten från närliggande el- 
ler Storbackens revir, där nordvästra delen företrädesvis härjats. Inom 
Pärlälfvens revir har den däremot träffat hårdast i öfre delen, medan 
den »kring Pärlälfvens nedre lopp varit af mindre omfattning» 
Såsom ett centrum för torkans härjning inom distriktet torde norra 
delen af Råneträsk och Ängeså revir kunna betecknas, särskildt om man 
tager hänsyn till deras jämförelsevis sydliga läge. Inom det förras »norra 
och mellersta delar», säger jägmästaren, »har torka allmänt förekom- 
mit och skadan kan i de förra anses stor, i södra delarne däremot har 
den haft mindre och tämligen ringa utsträckning.» Inom Ängeså revir 
kan skadan äfvenledes inom vissa trakter betecknas som stor. 
Söder, öster och norr härom i Jokkmokks, Bodens, Råneå, Kalix, 
Torneå och Tärendö revir har man däremot antingen ej alls förmärkt 
torkan eller ock har densamma varit ringa. Fullkomligt fri synes hela 
kusttrakten ha varit. Detta är så mycket anmärkningsvärdare, som, enligt 
hvad nedan utförligare framhålles, kustreviren längre i söder härdt träffats 
