454 GUNNAR ANDERSSON. 
af densamma. Detta förhållande synes med fog kunna ställas i sam- 
band med det område med mildare somrar, som enligt Ekholm" finnes 
kring norra delen af Bottniska viken. Det lider ej ringaste tvifvel att 
torkan stod i närmaste samband med, ehuru den knappast uteslutande 
var framkallad af, den exceptionellt kalla vegetationsperioden under som- 
maren 1902. De få, spridda och från skoglig synpunkt ej alltid lämp- 
ligt belägna meteorologiska stationerna tillåta visserligen ej att med siff- 
ror klart belysa nu ifrågavarande förhållande, men några tal må dock 
anföras. Därvid väljas medeltemperaturen för maj—september dels för 
Gellivara, Jokkmokk och Stensele, hvilka ligga inom eller invid de om- 
råden som skadats af torkan, dels Haparanda och Piteå, som ligga inom 
det från torkan alldeles fria området. 
medeltal 1902 diff. medeltal 1902 diff. 
(CI NNE NEN gopasodors Sr3r CIS Or AS I[Elaparandaj ss TO, WICAS, SENS 
Jokkmokks ser 0, 0 Ar 2521 IRite as AR NININ24 5 NEG, ORNIN 
Stensele .......<.:.. OS a or KN: 
Häraf framgår att Haparanda och Piteå äfven den osedvanligt kalla 
sommaren 1902 haft lika hög värmesumma som de längre in belägna 
orterna under normala år. 
Årsskotten böra sålunda här normalt kunnat utvecklas. Denna som 
det tycktes mycket sannolika slutsats störes emellertid i hög grad däraf 
att siffrorna från Umeå, beläget inom en trakt där torkan varit medel- 
måttig, visar respektive 10,4 och 8,7" C. De föreliggande meteorologiska 
data äro uppenbarligan ej af den art, att de i detta afseende tillåta några 
säkra slutsatser. 
Skellefteå distrikt. Den nyssnämnda från torkan fria kustsonen af- 
brytes söderut inom detta distrikt af ett område, där torkan synes ha 
sträckt sig vida närmare kusten än längre norrut. Både Älfsbyns och 
Pite revir äro synnerligen långsträckta i nordväst—sydostlig riktning och ' 
kronoparkerna, från hvilka revirförvaltarne naturligen hufvudsakligen vun- 
nit sin uppfattning har störst utsträckning inom nordvästra delarna. 
Huruvida torkan verkligen i nämnvärd grad uppträdt i själfva kustsonen 
är nu svårt att säkert afgöra. Af de iakttagelser jag personligen varit i 
tillfälle att inom detta område göra, synes så icke ha varit fallet och 
jägmästaren framhåller också särskildt att inom Pite revir den åstadkom- 
mit »mest skada inom Risnabbens, Långträsks och Lillpite bevaknings- 
trakter», d. v. s. just de västligaste. Här har den varit medelmåttig 
1 Ymer 1899, tafl. 8 och sid. 229, 
