OM TALLTORKAN I ÖFRA SVERIGE VÅREN 1903. 459 
stenigt och bergigt hedland och liknande terräng. Från öfriga (17) revir 
har man antingen icke ansett sig kunna gifva någon bestämd upplysning 
i frågan, eller meddelat att torkan synes ha tagit tämligen likformigt 
å all slags mark. 
Då man ansåg, att torkan hade sin djupaste orsak i de klimatiska för- 
hållandena, låg det ju nära till hands att söka utreda om något samband 
kunde utrönas mellan de kalla och torra nord- och nordvästvindarne, som 
under stora delar af året härska inom Norrland och torkans uppträdande. 
Tvenne frågor afsågo att gifva ledning i detta hänseende, ehuru formule- 
ringen var så affattad, att den icke borde ens omedvetet påverka observa- 
törens omdöme. De gingo sålunda ut på huruvida träd växande i exponeradt 
läge varit mera utsatta för torkan än andra och om å skadadt träd vind- 
eller läsidan var hårdast angripen. De inkomna svaren äro i flera af- 
seenden särdeles upplysande. Visserligen ha många revirförvaltare med- 
delat, att de icke ansett sig kunna spåra något samband af nu nämndt 
slag, men ett vida större antal (c:a 25) anser mer eller mindre tydligt 
ett sådant samband förefinnas. Ett par yttranden må här anföras. Inom 
Malmesjaure revir har »å högtbelägna och för väst- och nordvästvinden 
exponerade ställen ungträden varit så utsatta för skadan, att man här 
1903 förgäfves fick leta efter friska skott från 1902 i öfre delen af kronan. 
Äfven sträcka sig angreppen i dylika lokaler betydligt längre ned på 
kronan och synas synnerligast å nordvästsidan af träden ofta omfatta äfven 
äldre årsskott. I dylika lägen ha äfven ett stort antal ungträd under 
våren totalt aftorkat.»> — Revirförvaltaren i öfre Byske skrifver som svar 
på samma fråga: »med få undantag gäller, att träden i exponerade 
lägen äro såväl mer allmänt som svårare skadade, d. v. s. såväl 
topp- som sidoskott äro aftorkade.> Denna formulering torde ock kunna 
gälla som ett generellt uttryck för det intryck man får, då man genom- 
läser svaren. Från ej få håll betonas också direkt att det är nord- 
västsidan, som är hårdast angripen. 
Mindre talrika (c:a 13) äro de svar, som innehålla iakttagelser om 
att å samma träd vindsidan angripits hårdare än läsidan. I flera fall äro 
dock svaren sväfvande och någon klar och utpräglad skillnad i detta 
afseende synes mera sällan ha kunnat iakttagas. 
En annan olikformighet som på sina ställen iakttagits är att sol- 
sidan varit mera utsatt för torka. Detta påpekas från fyra revir 
nämligen Burträsk, n. Jämtland, (»i allmänhet synas de delar af träden, 
som äro vända åt söder och väster, tagit mest skada, om de ej haft skydd 
från dessa sidor»), Härjedalen och Karlstad (västra delen). 
På ett par håll tror man sig också ha iakttagit att kring öppna 
platser (hyggen, vägar, myrkanter) träden hårdast angripits. Emellertid må 
