460 GUNNAR ANDERSSON. 
betonas att från många håll framhålles, hurusom torkan uppträdt äfven 
långt inne i äldre bestånd på de mest skyddade platser. 
Torkans art och uppträdande. 
Torkan yttrade sig som redan är nämndt däri, att större eller mindre 
delar af det yngre grensystemet gulnade och bortdog jämte de på desam- 
ma sittande barren. Dessa 
senare kvarsutto i allmän- 
het under våren och större 
delen af sommaren 1903, 
men afföllo till följande år, 
jfr. fig. 2 o. 3 tagna 1903 med 
fig. 4 0. 5 tagna 1904. I de 
trakter, där torkan endast 
uppträdde i ringare omfatt- 
ning,såg man enstaka sido- 
skott gulnade, hvarjämte 
dessa voro nedbrutna. 
Detta synes mig tyda på att . 
de sjukliga förändringar, 
som träffat dessa, måste ha 
inträffat på hösten, hvarefter 
de, då de jämte öfriga sido- 
skott genom snön nedböj- 
des, ej förmått som dessa å- 
nyo resasig, (fig.1). De ska- 
dade skotten äro mestadels 
till hela sin längd bortdöda 
men såväl åtskilliga bland 
revirförvaltarne som jag 
Fig. 1. Ungtall med de bägge toppskotten och flera själf har måängenstädes iakt- 
sidoskott torkade, barren ännu kvarsittande. Stor- tagit att endast årsskottets 
svedjevallen, Härjedalen, den 22 juli 1903. öfre del är död (jfr. fig. 
Förf. och H. Hesselman fot. SÅ 
I de fall då torkan träffat hårdare äro ej blott flera eller alla sido- 
skott döda utan äfven toppskottet. I de flesta fall har nog torkan in- 
skränkt sig till det sista årets skott, men i vissa fall äfven angripit äldre. 
I 
1 På ett par håll tror man sig ha iakttagit att en del, »ehuru mycket få», toppskott 
som varit angripna tagit sig igen och börjat växa. Detta torde kunna förklaras på så sätt, 
att nedra: delen af skottet, hvilken icke varit död utvecklat knoppar, som utvuxit, ty som 
Th. Örtenblad på tal om denna sak säger »en gång döda skott blifva icke åter lefvande.» 
